У х в а л а  
 
08 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 755/1644/22
провадження № 61-12411ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                         Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
 
В с т а н о в и в:
 
31 січня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено; визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою                       АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2023 року - без змін.
 
18 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (далі - представник) надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2023 року. 
У касаційній скарзі представник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту                   1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Підставою касаційного оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від                  20 липня 2023 року представник вказує застосування в оскаржуваному рішенні норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 та постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 638/13520/15, від 28 липня 2021 року у справі                       № 754/15542/19.
Оскільки із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається імовірність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що неможливо встановити без дослідження матеріалів справи, а тому з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної касаційної скарги та належної перевірки її доводів, наявна необхідність відкриття касаційного провадженнята витребування матеріалів даної справи.  
Крім того, представник звернулася до Верховного Суду з клопотанням, в якому просить зупинити виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2023 року до закінчення касаційного провадження.
Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Верховний Суд виходить із того, що клопотання про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені доказами. 
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Касаційний суд діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, яке не передбачає процесуальної можливості зупинити виконання судового рішення, якщо воно не підлягає примусовому виконанню.
Ураховуючи зміст рішення суду першої інстанції, про зупинення виконання якого просить представник, касаційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні такого клопотання, оскільки рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2023 року не підлягає примусовому виконанню в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому підстав для зупинення його виконання немає.
Водночас касаційний суд вважає, що наявні правові підстави для зупинення дії рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2023 року за своєю ініціативою в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Крім того, представником не наведено обґрунтованих обставин щодо зупинення виконання рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат.
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
У х в а л и в:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2023 року.
Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 755/1644/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Зупинити дію рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2023 року в частині визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                         В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська