ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" вересня 2023 р.                                   Справа№ 910/2116/21 (910/17951/21)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Доманської  М.Л.
суддів:            Пантелієнка  В.О. 
          Остапенка О.М. 
 
за участю секретаря судового засідання Михайленка С.О.
та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 27.09.2023,
розглянувши матеріали апеляційної скарги 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант"
на ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2023
у справі № 910/2116/21 (910/17951/21)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" 
до 1) Приватного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс"
2) Публічного акціонерного товариства "Акцонерний банк "Укргазбанк"
3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест"
4)      Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін"
5) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:
1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича      Ольга Василівна;
2) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова       Світлана Володимирівна;
3) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитрій Олегович;
4) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна;
5) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Іннеса Володимирівна 
про визнання правочинів недійсними
у межах справи № 910/2116/21
за заявою      Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" 
до      Приватного акціонерного товариства"Автомобільна компанія "Укртранс" 
про      банкрутство

          ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" - задоволено. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/2116/21 (910/17951/21) залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 22.02.2023 касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк      "Укргазбанк" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 по справі № 910/2116/21 (910/17951/21) скасовано. Справу № 910/2116/21 (910/17951/21) направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" до Приватного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс", Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного між Акціонерним комерційним банком "Київ" та Відкритим акціонерним товариством "Автомобільна компанія "Укртранс", посвідченого 27.06.2008 приватним нотаріусом КМНО Голубничою О.В. 27.06.2008 та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави від 19.06.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", в частині майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 20.02.2019, укладеними між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест", в частині майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 30.04.2019, укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін", в частині майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві; визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 18.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 219, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В. щодо квартири № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві залишено без розгляду.
27.04.2023 засобами поштового зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" надійшла заява  про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, в якій відповідач-5 (ТОВ "Вестпальм") просив суд ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн за розгляд справи у Господарськму суді міста Києва, 55 000,00грн за розгляд справи в Північному апеляційному господарському суді, 35000,00грн. Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РІО ФІН" про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" 40      000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у Господарському суді міста Києва. В іншій частині заяви відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням у відповідній частині, ТОВ "Інвестгарант" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого суду від 31.05.2023 в частині задоволення заяви ТОВ "РІО ФІН" скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "РІО ФІН" про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 910/2116/21 (910/17951/21) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Отрюх Б.В., Доманська М.Л.  Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019 й може розглядати справи про банкрутство та справи у спорах, які пов`язані з процедурою банкрутства, справи у спорах щодо захисту прав на об`єкти інтелектуальної власності.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/2116/21 (910/17951/21) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" до      1) Приватного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" 2) Публічного акціонерного товариства "Акцонерний банк "Укргазбанк" 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест" 4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" 5) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича Ольга Василівна; 2) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна; 3) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитрій Олегович; 4) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна; 5) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Іннеса Володимирівна, про визнання правочинів недійсними, що розглядається у межах справи № 910/2116/21; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження матеріалів справи.
12.07.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/1539/21(910/7148/22) у 5-ти томах.
21.08.2023 від судді Полякова Б.М. надійшла заява про самовідвід у справі № 910/2116/21 (910/17951/21), з підстав, які виключають можливість участі вказаного судді у розгляді даної справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 заяву судді Полякова Б.М. про самовідвід у справі №910/2116/21(910/17951/21) задоволено; відведено суддю Полякова Б.М. від розгляду справи №910/2116/21(910/17951/21); матеріали справи №910/2116/21(910/17951/21) передано для визначення складу суду відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з витягом з  протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями  від 23.08.2023  апеляційну скаргу  ТОВ "Інвестгарант" у справі  № 910/2116/21 (910/17951/21),  передано  колегії  суддів у складі  головуючого судді: Доманської М.Л., суддів: Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 у справі № 910/2116/21 (910/17951/21). Розгляд апеляційної скарги призначено на 27.09.2023 о 10 год. 30 хв. Запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзив на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 08.09.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень, заперечень в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 15.09.2023. 
           25.09.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого ТОВ «Ріо Фін» просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Інвестгарант", оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
           27.09.2023 до суду скаржником подано клопотання про поновлення строку на подання нових доказів та долучення їх до матеріалів справи. 
Скаржник зазначає у відповідному клопотанні, що із врахуванням правового висновку у подібних правовідносинах із даною справою, Великої палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.09.2022 у справі №910/12525/20, позивачем було подано до місцевого господарського суду заяву про залишення позову без розгляду, з метою подання нової заяви по суті.
Як зазначає апелянт, нова позовна заява ТОВ «Інвестгарант» була подана до Приватного акціонерного товариства «Укртранс», Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестпальм» про визнання недійсним правочину, витребування майна з володіння та визнання відсутнім права іпотекодержателя за іпотечним договором і ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.09.2023 у справі № 910/2116/21 (910/12973/23) прийнято до розгляду у межах справи № 910/2116/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Автомобільна компанія «Укртранс».
Враховуючи, що ухвали Господарського суду м. Києва від 18.09.2029 та від 24.08.2023 у справі № 910/2116/21 (910/12973/23) були постановлені вже після подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду від 31.05.2023, то позивач просить суд апеляційної інстанції поновити пропущений процесуальний строк для подання нових доказів та долучити їх до матеріалів справи, а саме: ухвалу Господарського суду м. Києва від 18.09.2023 у справі № 910/2116/21-(910/12973/23) та ухвалу Господарського суду м. Києва від 24.08.2023 у справі №910/2116/21 (910/12973/23).
У судове засідання з`явився представник скаржника. Представники інших учасників справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.
Колегія суддів вирішила за можливе  здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.
За положеннями   статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України   одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі -  ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч. 4  ст. 13 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.
В даному випадку апеляційна скарга може бути розглянута у судовому засіданні без участі представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, їх неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги у даному судовому засіданні.
В судовому засіданні колегією суддів ставилось на обговорення питання відносно прийняття нових доказів - ухвали Господарського суду м. Києва від 18.09.2023 у справі № 910/2116/21(910/12973/23) та ухвали Господарського суду м. Києва від 24.08.2023 у справі №910/2116/21 (910/12973/23).
Представник скаржника підтримав своє клопотання про поновлення строку на подання нових доказів та долучення їх до матеріалів справи. 
Колегія суддів зауважує, що  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.                                                                                                                                                                        
У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання до суду першої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин.
За приписами частини 3 статті 269 ГПК України  докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежали від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14.
Отже, підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є подання заявником належних доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегією суддів враховано, що скаржник подав нові докази, які не існували на час ухвалення оскаржуваного судового рішення.
Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 у справі № 922/393/18 зробив висновок, що неіснування певних доказів на момент постановлення рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції таких додаткових доказів незалежно від інших причин неподання позивачем таких доказів до суду. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (Постанова ВС від 27.07.2022 у справі № 754/695/20).
Враховуючи викладене, суд не бере до уваги ці докази та відмовляє скаржнику у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання доказів у даній справі, відмовляє у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи у якості доказів - ухвали Господарського суду м. Києва від 18.09.2023 у справі № 910/2116/21(910/12973/23) та ухвали Господарського суду м. Києва від 24.08.2023 у справі №910/2116/21 (910/12973/23).
Представник скаржника підтримав апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції ухвалу місцевого суду від 31.05.2023 в частині задоволення заяви ТОВ "РІО ФІН" скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "РІО ФІН" про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу подана з порушенням процесуальних строків, встановлених ст. 129 ГПК України. Як стверджує апелянт, ТОВ «РІО ФІН» не повідомляв суд першої інстанції про подання доказів понесених судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. На думку скаржника, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні відповідної заяви, оскільки матеріали справи не містять доказів необґрунтованості дій ТОВ  "Інвестгарант" чи свідчень зловживання своїми процесуальними правами при поданні заяви про залишення позову без розгляду. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги клопотання ТОВ  "Інвестгарант" про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та  стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» 40 000 (сорок тисяч) грн 00коп понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у Господарському суді міста Києва слід  залишити без змін, з      огляду на наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс", Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" про:
- визнання недійсним іпотечного договору, укладеного між Акціонерним комерційним банком "Київ" та Відкритим акціонерним товариством "Автомобільна компанія "Укртранс", посвідченого 27.06.2008 приватним нотаріусом КМНО Голубничою О.В. 27.06.2008 та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві;
          - визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави від 19.06.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", в частині майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві;
- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 20.02.2019, укладеними між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест", в частині майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві;
- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 30.04.2019, укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін", в частині майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві;
- визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 18.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 219, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В. щодо квартири № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант"(ідентифікаційний номер:33446809) - задоволено. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від  14.12.2022 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №910/2116/21 (910/17951/21) залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 22.02.2023 касаційні скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено частково.      Рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 по справі № 910/2116/21 (910/17951/21) скасовано. Справу № 910/2116/21 (910/17951/21) направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/2116/21 (910/17951/21) передано для розгляду судді Мандичеву Д.В.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 прийнято до свого провадження справу №910/2116/21 (910/17951/21) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" до Приватного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс", Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін", Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" про визнання правочинів недійсними. Підготовче засідання призначено на 19.04.2023.
18.04.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" про залишення            позову без розгляду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" до Приватного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс", Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного між Акціонерним комерційним банком "Київ" та Відкритим акціонерним товариством "Автомобільна компанія "Укртранс", посвідченого 27.06.2008 приватним нотаріусом КМНО Голубничою О.В. 27.06.2008 та зареєстрованого в реєстрі за № 1980, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави від 19.06.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", в частині майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 20.02.2019, укладеними між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест", в частині майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві; визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 30.04.2019, укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Реверс Інвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін", в частині майнових прав на квартиру № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві; визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 18.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 219, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В. щодо квартири № 75 по вул. Діловій, 2Б у м. Києві залишено без розгляду.
27.04.2023 засобами поштового зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" надійшла заява  про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, в якій відповідач-5 просить суд ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант"на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00грн. за розгляд справи у Господарськму суді міста Києва, 55 000,00грн. за розгляд справи в Північному апеляційному господарському суді, 35000,00грн. Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2023 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу призначено в судовому засіданні на 31.05.2023.
30.05.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" проти заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РІО ФІН" про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" 40 000            грн понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у Господарському суді міста Києва. В іншій частині заяви відмовлено.
          Суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану ухвалу в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та  стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» 40 000 (сорок тисяч) грн 00 коп понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у Господарському суді міста Києва. В решті вказана ухвала не оскаржується апелянтом.
Згідно з ч. 8      ст. 129 ГПК України      розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, як у випадку відсутності проведення судових дебатів у справах загального провадження, що зумовлено залишенням позову без розгляду за відповідною заявою позивача, поданою до початку розгляду цієї справи по суті, або у випадку закриття провадження у справі на стадії підготовчого провадження, тобто до початку розгляду справи по суті, так і у випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, відповідач має дотримуватися встановленого п. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України 5-денного строку для здійснення заяви про розподіл судових витрат та доказів здійснення таких витрат, а в разі його порушення належним чином обґрунтувати поважність причин його пропуску.
Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/2679/21, від 30.09.2021 у справі № 918/853/20.
Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 22.06.2020 між Адвокатським об`єднанням «АКТІС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» укладено договір про надання правової допомоги №22.06-20-02, згідно з пунктом 1 якого Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову (юридичну) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
У пункті 2.1 договору сторони дійшли згоди, що Адвокатське об`єднання на підставі звернення (доручення) клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правової (юридичної) допомоги, зокрема здійснювати представництво або надання інших видів правової допомоги клієнту в будь-яких судових установах, підприємствах, установах, комісіях та організаціях будь-якої форми власності, у тому числі судах загальної юрисдикції, адміністративних, господарських судах всіх інстанцій.
Відповідно до пункту 4.1 договору вартість надання правової допомоги Адвокатським об`єднанням за цим договором визначається сторонами у відповідній додатковій угоді.
За результатами надання правової (юридичної) допомоги складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується загальна вартість правової (юридичної) допомоги (пункт 4.2 договору).
У подальшому між сторонами укладено додаткову угоду від 27.12.2021 №1 на надання правової допомоги в Господарському суді м. Києва, зокрема, аналіз матеріалів, наданих клієнтом на ознайомлення, та судової практики; формування правової позиції; підготовка та подання процесуальних документів до господарського суду, у тому числі заяв по суті (позовна заява, відповідь на відзив), заяв з інших процесуальних питань, запитів, заперечень, письмових дебатів, додаткових пояснень тощо; підготовка до судових засідань; представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях Господарського суду м. Києва без обмеження засідань та часу участі у них.
Згідно з пунктом 3 додаткової угоди сторони погодили, що відповідно до пункту 4.1 основного договору вартість правової допомоги є фіксованою та складає 40 000,00 грн.
На виконання умов договору про надання правової допомоги між сторонами підписано акт про надання правової допомоги від 21.04.2023 №3, згідно з яким Адвокатське об`єднання «АКТІС» належним чином і в повному обсязі надало клієнту правову (правничу, юридичну) допомогу Господарському суді м. Києва на суму 40 000,00 грн.
Заперечуючи проти поданої заяви позивач вказав, що подав заяву про залишення позову без розгляду з метою подання нового позову в належній процесуальній формі, у зв`язку з чим зловживання ним правом відсутнє. Одночасно, позивач просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 5 частини першої      статті 226 Господарського процесуального кодексу України  суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком чого є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.
Частиною 5 статті 130 ГПК України   передбачено, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до частини 6статті 130 ГПК України у випадках, встановлених частинами 3-5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 8      статті 129 цього Кодексу.
Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, відповідно до положень частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, останньому необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача тощо.
Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21.
Отже, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Як слідує з матеріалів справи, дана справа № 910/2116/21 (910/17951/21) перебувала на новому розгляді в Господарському суді міста Києва після скасування постановою Верховного Суду від 22.02.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022.
Відповідно до пояснень позивача, після ухвалення Господарським судом міста Києва рішення від 25.07.2022 Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову від 15.09.2022, в якій сформувала правовий висновок у подібних правовідносинах.
У зв`язку з цим, позивач вирішив подати клопотання про залишення позову без розгляду з метою подання нового позову в належній процесуальній формі.
Так,  Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які би встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак, очевидно, що під такими діями можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.
Поняття "необґрунтованість дій позивача" не є тотожнім таким поняттям як "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача".
Отже, причинами подання заяви про залишення позову без розгляду під час нового розгляду справи слугувала необхідність зміни позивачем своїх позовних вимог у частині предмета та підстав позову.
За висновком суду першої інстанції є необґрунтованими відповідні дії позивача, який після тривалого розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції просив залишити позов без розгляду з метою подання нового позову з іншими предметом та підставами, які наразі вважає за належні.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач згідно з  положеннями господарського судочинства має право подати до суду заяву про залишення позову без розгляду, але повинен розуміти наслідки подання такої заяви, у тому числі і право відповідача на компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи на підставі частини 5      статті 130 ГПК України.
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій  статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.
У разі недотримання вимог частини четвертої   статті 126 ГПК України  суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 5      статті 126 ГПК України).
Частиною 6  статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд наголошує, що застосування визначених у частині 4  статті 126 ГПК України      критеріїв здійснюється судом за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 902/519/18, від 24.12.2019 у справі № 910/18954/17, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19, від 12.08.2020 у справі № 922/3422/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16.
Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант", які викладені в запереченнях від 30.05.2023, не містять доказів або належних обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність та/або нерозумність та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до цієї справи.
Колегія суддів заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" щодо  пропуску строку на подання відповідачем- 5 даної заяви вважає безпідставними, оскільки відповідна заява із відповідними доказами направлена до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку - 24.04.2023, про що свідчить відбиток штампеля на конверті, тобто, у строк, визначений нормами ГПК України.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» 40 000 (сорок тисяч) грн 00коп понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у Господарському суді міста Києва.
Доводів скаржника по суті апеляційної скарги, які б спростували висновки суду, покладені в основу оскаржуваного судового рішення та впливали на його правильність в апеляційній скарзі суду   не наведено.
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
Враховуючи вищевикладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 у справі № 910/2116/21 (910/17951/21) в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та  стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» 40 000 (сорок тисяч) грн 00коп понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у Господарському суді міста Києва прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та  стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» 40 000 (сорок тисяч) грн 00коп понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у Господарському суді міста Києва слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" - без задоволення.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до            ст. 129 Господарського процесуального кодексу України  покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 у справі № 910/2116/21 (910/17951/21) в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та  стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» 40 000 (сорок тисяч) грн 00коп понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у Господарському суді міста Києва - залишити без змін.
Матеріали справи № 910/2116/21 (910/17951/21) повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
Повний текст складено 02.10.2023.

Головуючий суддя                                                            М.Л. Доманська 

Судді                                                                                В.О. Пантелієнко

                                                                                О.М. Остапенко