ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/119/23                                        Головуючий І інстанції – Алтухова О.І.
Провадження № 33/818/642/23                                Суддя доповідач – Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
09 серпня 2023 року м. Харків

       Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого        судді                                 Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання                        Соболєвої Є.Є.
за участю захисника                                  Сідько С.І.                 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Сідько С.І. на постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 травня 2023 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 –

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Згідно постанови судді, 30.12.2022 року о 14 . год. 25 хв. в м. Харкові, вул. Осипенка, буд. 24,  ОСОБА_1  керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду у медичному закладі, з метою встановлення наркотичного сп`яніння, відмовився у присутності двох свідків
Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, 15.03.2023 року об 11 год. 53 хв. в м. Харкові, вул. Харківських Дивізій, буд.13, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «ХОР ОНД» у лікаря-нарколога відмовився. 
Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Також, 15.03.2023 року об 11 год. 53 хв. в м. Харкові, пр-т Героїв, 269, вул. Харківських Дивізій, буд.13, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 
Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП.
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.03.2023 року справи про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП: справа № 645/1114/23, провадження № 3/645/669/23, справа № 645/1116/23, провадження № 3/645/670/23, на підставі ст.36 КУпАП об`єднані в одне провадження та присвоєно номер справи 645/1114/23 (провадження № 3/645/669/23).
Постановою судді Фрунзенського  районного суду м.Харкова від 10 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 гривень Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Сідько С.І.просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП .
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання про відкладення розгляду справи, тим самим порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на захист.
Вказує, що працівниками поліції не була вказана причина зупинки транспортного засобу, відеозапис вівся не безперервно, працівниками поліції не залучались свідки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Сідько С.І. підтримала вимоги апеляційної скарги та пояснила, що матеріалами справи не підтверджено керування ОСОБА_1 автомобілем, що не породжувало у нього обов`язку проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, крім того, працівники поліції вели себе грубо щодо ОСОБА_1 а також просить взяти до уваги, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, отримав контузію та перебуває на лікуванні.
Мотиви суду
Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо  ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 2 загальних положень Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними. засобами.
Відповідно до п. 2.1 «а» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі  посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне вчинення протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, серед яких визначено керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП).
Пунктом 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП. 
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, судовим розглядом встановлено, 30.12.2022 року о 14 . год. 25 хв. в м. Харкові, вул. Осипенка, буд. 24,  ОСОБА_1  керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду у медичному закладі, з метою встановлення наркотичного сп`яніння, відмовився у присутності двох свідків
Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 222399 від 30.12.2022 року.
Сам факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 крім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом надано належної оцінки, а саме: 
- оглянутими відомостями відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.12.2022 року, відповідно до якого огляд не проводився оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3  від 30.12.2022 року, які кожний окремо зазначили, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД»;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 30.12.2022 року, які стали свідками керування ОСОБА_5 автомобілем марки «Volkswagen Transporter», днз НОМЕР_1 ; 
- розпискою  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про прийняття права керування автомобіля марки «Volkswagen Transporter», днз НОМЕР_1 , з зобов`язанням відсторонити ОСОБА_1 від керування
- рапортом інспектора патрульної поліції щодо події з зазначенням місця та часу зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративну відповідальність.
Крім того, судовим розглядом встановлено, що 15.03.2023 року об 11 год. 53 хв. в м. Харкові, вул. Харківських Дивізій, буд.13, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «ХОР ОНД» у лікаря-нарколога відмовився. 
Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 456687 від 15.03.2023 року.
Сам факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 крім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом надано належної оцінки, а саме: 
- оглянутими відомостями відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.03.2023 року, відповідно до якого огляд не проводився оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;
- рапортом інспектора патрульної поліції щодо події з зазначенням місця та часу зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративну відповідальність.
Також, судовим розглядом встановлено, що 15.03.2023 року об 11 год. 53 хв. в м. Харкові, пр-т Героїв, 269, вул. Харківських Дивізій, буд.13, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 
Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 078966 від 15.03.2023 року.
Сам факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 крім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом надано належної оцінки, а саме: 
- оглянутими відомостями відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;
- довідками інспекторів ВАП УПП в Харківській області Демченка В., Тарабари І., що згідно з даними облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не отримував посвідчення водія на території України; 
- довідкою інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Тарабари І. про те, що згідно облікової бази даних «Інформаційний портал Національної поліції України» відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 30.12.022 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 6349978, за якою ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, за порушення п. 2.1. «а» ПДР України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн, з відміткою про набрання нею законної сили 09.01.2023 року; 
- рапортом інспектора патрульної поліції щодо події з зазначенням місця та часу зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративну відповідальність.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Перевіряючи доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 30.12.2022 року о 14 . год. 25 хв. в м. Харкові, вул. Осипенка, буд. 24, керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки як убачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких вони 30.12.2022 року в м. Харкові, вул. Осипенка, побачили раніше невідомого чоловіка, який спочатку фотографував будинок, потім почав копати біля забору та намагався щось знайти, після того як повз нього пройшли люди, він сів за кермо автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 та почав рух у напрямку перехрестя провулка Байрона та вул. Турбинної.
Крім того, як убачається з рапорту інспектора взводу №2, бат.3 УПП в Харківській області Краснової К., 30.12.2022 року патрулюючи Індустріальний район надійшов виклик «підозріла особа», прибувши на місце виклику було встановлено особу ОСОБА_1 .
Також, як убачається з відеозапису, працівники поліції підійшли до автомобіля Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , де на місці водія сидів саме ОСОБА_1 , в машині був ввімкнений двигун та після того, як працівники поліції запитали ОСОБА_1 вимкнув двигун та пояснив працівникам поліції, що він зупинився на вулиці та до нього підійшов чоловік, який запитав, що він тут робить та після цього він поїхав далі.
Крім того, перевіряючи доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки як убачається з наданого працівниками відеозапису на ньому зафіксовано рух автомобіля «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , який був зупинений на вимогу працівників поліції. В подальшому з відеозапису вбачається, що працівниками поліції було встановлено, що автомобілем «ВАЗ 2101», днз НОМЕР_2 керував водій ОСОБА_1 . Також під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факту того, що це він керував автомобілем.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та  розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності та заперечення апелянтом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення та постанові суду, є безпідставні.
Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Твердження апелянта стосовно того, що до матеріалів справи долучено компакт- диски, на яких містяться лише фрагменти відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, що на думку апелянта свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання адміністративного матеріалу порушили принцип безперервності її застосування, а тому такі відеозаписи не можуть бути належними та допустимими доказами, не є слушними, так як на ньому зафіксовано цілком всю подію фіксації правопорушень, сама якість зйомки є достатньою та такою, що виключає жодні сумніви щодо оцінки тих подій, які на запису зафіксовано. Розпаковка відеозаписів на окремі файли на відеоносії, долучених до протоколів про адміністративні правопорушення, обумовлена його суто технічними властивостями. До того ж, в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами, в тому числі результатами огляду, що містяться у відповідному акті.
Посилання захисника на те, що матеріали справи не містять даних щодо підстав зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не спростовує правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.
Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст.130 КУпАП , оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_7 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції та іншим нормативним актам.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідність.

       Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 222399 від 30.12.2022 року було зазначено, що у ОСОБА_1  були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість, неприродна блідість обличчя.
       Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого він відмовився.
       Також, інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 456687 від 15.03.2023 року було зазначено, що у ОСОБА_1  були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці 
       Таким чином, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого він відмовився.
Перевіряючи доводи захисника про те, що працівниками поліції усупереч вимог КУпАП не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.
Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом.
Вказана норма закону більш детально відображена у п.п.6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Також, згідно п. 12 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (тобто ознаками наркотичного сп`яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.
Відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Також, відповідно до вимог ч.3 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п.2.5 ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку.
Таким чином, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст.17 КУпАП.
Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Однак, як було встановлено дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП . Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколах про адміністративні правопорушення.
Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. 
Крім того, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним   ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а саме, що останній внаслідок порушення вимог п. 2.1 «а» ПДР України, повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи на те прав, а тому оскаржуване судове рішення в цій частині є законним та мотивованим.
Доводи апелянта про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи у зв`язку із розглядом матеріалів без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника, та безпідставна відмова у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи апеляційний суд вважає неспроможними, з огляду на таке.
Згідно матеріалів справи вбачається, що 10.05.2023 року на електронну адресу Фрунзенського районного суду м.Харкова надійшли заяви від ОСОБА_1 та його захисника Сідько С.І. про виклик свідків та відкладення розгляду справи.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи суд першої інстанції зазначив, що судом вже відкладався розгляд справи у зв`язку із неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника. Заява від 10.05.2023 року не містить обґрунтування причин неможливості бути присутніми в судовому засіданні, а також докази поважності причин неявки вказаних осіб у судове засідання у матеріалах справи відсутні.
З врахуванням вищевикладеного, доводи апелянта про порушення судом права ОСОБА_1 та його захисника на участь у розгляді справи в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає необґрунтованими, судом першої інстанції вживались всі можливі заходи з метою сповіщення ОСОБА_1 та його захисника про неодноразово призначені судові засідання, однак стороною захисту не було надано суду доказів на підтвердження поважності причин неявки у судове засідання.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідно до вимог процесуального законодавства, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, то в даному випадку стягнення на ОСОБА_1 повинно накладатися саме в межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП.
При цьому, відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Відповідно до інформації з облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України»  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не отримував посвідчення водія на території України.
Згідно з роз`ясненнями абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Таким чином, стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами до особи, яка його не має, не може бути застосовано.
Така ж правова позиція відображена у постанові Верховного Суду № 51-7569км18 від 22 січня 2019 року.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 29 КУпАП, конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та ч. 3 ст.130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.
Відповідно до довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП транспортний засіб «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_8 .
Таким чином, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, не є власником транспортного засобу «ВАЗ 2101», суд не може застосувати додаткове стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки суду не надано доказів, що автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить саме саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.5 ст. 126 КУпАП, як штраф, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників. 
Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.1а та п.2.5 Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Сідько С.І. залишити без задоволення.
Постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 травня 2023року щодо ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        Р.В. Гєрцик