ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5583/23 Справа № 2-2612/10 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 23 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , КЖЕП № 23 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.
Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . 04 серпня 2004 року з вини відповідачів, внаслідок прориву води на запускниках повітря з батареї у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 сталося залиття його квартири, що призвело до приведення у непридатний стан: стелі (шпалери), стін (шпалери), вздуття підлоги (ламінат) у малій спальні та стелі (шпалери), вздуття підлоги (ламінат) у прихожій. У подальшому, внаслідок заміни відповідачами в своїй квартирі труб та встановлення автономного опалення з причин своєї халатності відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на протязі червня-серпня 2006 року чотири рази заливали його квартиру та пошкоджували її будівельним сміттям, про що складені акти КЖЕП № 23. 
Загальна вартість відновлювального ремонту з урахуванням вартості матеріалів складає 12 576, 10 грн., що підтверджується актом ТОВ “Тамерлан”. Вартість відновлення кухні згідно рахунку ВТФ “Венесуела” складає 1080, 36 грн.. Таким чином зальний розмір матеріальної шкоди складає 13565,46 грн.. Крім того, позивач вважає, що діями відповідачів йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 10000 грн. У зв`язку з зазначеним просив стягнути з відповідачів на його користь 13656,46 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2010 року позов задоволено частково, та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , КЖЕП № 23 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду 13656,46 грн., моральну шкоду 2000 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 . 04 серпня 2004 року з вини відповідачів, внаслідок прориву води на запускниках повітря з батареї у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить відповідачам, сталося залиття його квартири, що призвело до приведення у непридатний стан: стелі (шпалери), стін (шпалери), вздуття підлоги (ламінат) у малій спальні та стелі (шпалери), вздуття підлоги (ламінат) у прихожій, що підтверджується актом КЖЕП № 23 від 05 серпня 2004 року.
КЖЕП № 23 є виконавцем житлово-комунальних послуг, які надаються як позивачу так і відповідачам по справі.
Судом також встановлено, що у 2006 року відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у своїй квартирі замінені труби та встановлено автономне опалення, в результаті чого квартира позивача була засипана будівельним сміттям, про що свідчить акт КЖЕП № 23 від 19 липня 2006 року.
31 липня 2006 року представниками КЖЕП № 23 було складено акт за фактом залиття квартири позивача, яке сталося 27 липня 2006 року внаслідок недбалості відповідачів. У наслідок залиття було зіпсовано кухонний куток, шафу для миття посуду, настільну плиту та шафу у прихожій.
Відповідно до акту КЖЕП № 23 від 12 вересня 2006 року за період з червня по серпень 2006 року квартира позивача була залита чотири рази з вини мешканців квартири АДРЕСА_2 , що призвело до пошкодження шпалер та меблів у кухні позивача.
Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що на протязі 2004-2006 років квартира позивача неодноразово заливалась з вини відповідачів, а тому на користь позивача з відповідачів підлягає солідарному стягненню матеріальна та моральна шкода. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ч.3 ст.156 Житлового Кодексу Української РСР власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).
Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачів належним чином не було повідомлено про дату та час слухання справи, а також не надіслано копію судового рішення, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не впливають на правильність оскаржуваного рішення, а також доказів того, що вони не знали про судовий розгляд справ надано не було.
Крім того, ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції повідомив про те, що із позивачем намагалися мирно вирішити питання відшкодування збитків залиттям квартири, що свідчить про обізнаність щодо рішення суду про відшкодування збитків також залиття квартири. 
Доводи апеляційної скарги про те, що посилання в оскаржуваному рішенні суду, що в 2006 році при заміні труб в своїй квартирі та встановлення системи автономного опалення, відповідачі не повідомили про це позивача, а також не мали належного дозволу контрулюючого органу, є хибними, оскільки узгодження мало місце, є відповідні акти про установку індивідуального джерела теплопостачання від 30 серпня 2006 року, дозвіл головного санітарного лікаря району від 01 червня 2006 року, заява до житлового органу з візою про дозвіл переобладнання від 29 травня 2006 року, рішення Дніпровської міської ради на відключення від мереж централізованого опалення від 11 квітня 2006 року, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки апелянтом вказані документи надані не були.
Інші приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2010 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко