Номер провадження: 22-з/813/302/23 
Справа № 523/9630/22
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
 
       ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
13.07.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                         Сегеди С.М.,
суддів:                         Громіка Р.Д.,
                                Драгомерецького М.М.,
               за участю:
               секретаря                         Нечитайло А.Ю.,
               відповідача                         ОСОБА_1 ,
               представника ОСОБА_1 - адвоката Шалько О.А.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Кириєнко Оксани Олександрівни про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шалько Олександри Андріївни на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року,
                                встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року позов задоволено.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2022 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 05.10.2022 року залишена без задоволення.
Не погодившись із заочним рішенням суду від 05.10.2022 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Постановою Одеського апеляційного суду від 04.04.2023 року заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2022 року скасовано, прийнято постанову про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Разом з тим, від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Кириєнко О.О. надійшла заява про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та стягнення судового збору у розмірі 992,40 грн.
Заява обґрунтована тим, що під час розгляду справи апеляційним судом не вирішено питання про розподіл судових витрат.
В своїх запереченнях представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Шалько О.А. просить заяву залишити без розгляду з посиланням на те, що заяву подано з пропуском строку, а також заявником не надано доказів оплати таких послуг.

У відповідності до ч. 2 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати, суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Крім того, частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом ч.4 ст. 270 ЦПК України суд може викликати в судове засідання учасників справи лише у разі необхідності.
У зв`язку з цим, колегія суддів своєю ухвалою призначила судове засідання на 13.07.2023 року о 13 год. 00 хв.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Шалько О.А., колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (а.с.133-136).

Розглянувши заяву про стягнення судових витрат колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2023 року між позивачем ОСОБА_3 та адвокатом Кириєнко О.О. було укладено договір про надання правової допомоги № б/н (а.с.103). У той же день між позивачем ОСОБА_3 та адвокатом Кириєнко О.О. було складено додаток № 1 до вищевказаного договору про надання правової допомоги, згідно якого сторони домовилися, що гонорар адвоката, з урахуванням, якщо витрачений час не буде перевищувати 30 годин, складає 5000,00 грн. (а.с.117). 
Згідно акту виконаних робіт № б/н від 23.03.2023 року до вказаного договору позивачу надано наступні послуги з правової допомоги: юридична консультація, ознайомлення з матеріалами справи, оформлення та подача відзиву до Одеського апеляційного суду, правовий аналіз дій відповідача по справі, формування та складання документів до відзиву, складання заяви про стягнення витрат на правову допомогу (а.с.118).
Як було вказано вище, постановою Одеського апеляційного суду від 04.04.2023 року заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2022 року скасовано, прийнято постанову про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а.с. 96-99).
Враховуючи, що прийнятою постановою апеляційна скарга задоволена частково, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити заяву та прийняти у справі додаткову постанову, якою стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн. (5000,00 х 50% = 2500,00). 
При цьому колегія суддів виходить із того, що із двох вимог апеляційної скарги, задоволена лише одна. Крім того, розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн. буде відповідати принципам реальності адвокатських послуг, їх дійсності і розумності, справедливості і співмірності із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенні у повному обсязі, з відповідачки ОСОБА_1 на його користь слід також стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. за подачу позовної заяви, як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Крім того, як було вказано вище, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_2 07.04.2023 року, у встановлений законом п`ятиденний строк, шляхом поштового відправлення звернулася до суду апеляційної інстанції із зазначеною заявою про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу (а.с.116, 123), тобто в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з доводами викладеними у запереченнях адвокатом Шалько О.А., що заява подана 19.04.2023 року, тобто з пропуском п`ятиденного строку для її подання після ухвалення судового рішення, а тому підлягає залишенню без розгляду. 

Крім того, представник відповідача в своїх запереченнях посилається на те, що представником позивача не надано доказів оплати послуг за правничу допомогу.
Як зазначалося вище, 23.03.2023 року між позивачем ОСОБА_3 та адвокатом Кириєнко О.О. укладено договір про надання правової допомоги № б/н (а.с.117). З акту виконаних робіт №б/н від 23.03.2023 року позивачу надано відповідний перелік послуг з надання правової допомоги. 
Тобто зазначені обставини свідчать про те, що вказані витрати позивача ОСОБА_2 були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, а тому вони підлягають частковому відшкодуванню, шляхом стягнення грошових коштів з відповідачки на користь позивача пропорційно від задоволених позовних вимог, а також з урахуванням їх неминучості, реальності, розумності, справедливості, співмірності із заявленими позовними вимогами та враховуючи майновий стан сторін.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд, які він виклав в своїй постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, провадження № К/9901/29763/20 а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. 

Керуючись ст.ст.  137, 141, 270, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                постановив:

Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Кириєнко Оксани Олександрівни задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) та судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні).

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.07.2023 року. 

Судді Одеського апеляційного суду:        С.М. Сегеда        

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький