Постанова
Іменем України
 
04 липня 2023 року 
м. Київ
справа № 2322/395/11
провадження № 61-2126св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),               Шиповича В. В.,
учасники справи:
заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,
особа, дії якої оскаржуються, - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2022 року у складі судді Кваші І. М. та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 січня 2023 року у складі колегії суддів: Карпенко О. В., Бородійчука В. Г., Василенко Л. І.,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст скарги
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Пилипенка Р. Б. звернувся до суду зі скаргою на постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. 
від 26 вересня 2022 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності, від 14 жовтня 2022 року про опис та арешт майна, а також визнання неправомірними дій виконавця щодо оцінки нерухомого майна боржника.
Посилаючись на неправомірність дій приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. просив: 
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. від 14 жовтня 2022 року про опис та арешт майна по виконавчому провадженню № НОМЕР_1;
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. звільнити з-під арешту земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,1524, кадастровий номер 7125155100:02:000:0740;
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. від 26 вересня 2022 року про опис та арешт майна по виконавчому провадженню № НОМЕР_1;
- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. щодо проведення оцінки земельної ділянки площею 3,0319, кадастровий номер 7125155100:05:000:6186;
- визнати протиправним та скасувати звіт суб`єкта оціночної діяльності ПП «Ажіо» від 30 вересня 2022 року про визначення експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 3,0319, кадастровий номер 7125155100:05:000:6186;
- зупинити примусову реалізацію арештованого майна боржника 
ОСОБА_1 - земельної ділянки площею 3,0319, кадастровий номер 7125155100:05:000:6186, що здійснюється в межах процедури виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області 
від 18 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 25 січня 2023 року, скаргу повернуто скаржнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що заявник у встановлений попередньою ухвалою суду першої інстанції від 07 листопада 2022 року строк не усунув виявлені недоліки, не навів поважності причин пропуску строку на оскарження звіту суб`єкта оціночної діяльності ПП «Ажіо» від 30 вересня 2022 року та не зазначив у скарзі реквізитів стягувача, що унеможливлює виклик судом стягувача до суду для розгляду скарги, що є підставою для повернення скарги.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
У лютому 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 січня 2023 року.
Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає порушенням судами норм процесуального права, оскільки суди дійшли помилкового висновку про пропуск строку на звернення зі скаргою на постанови приватного виконавця.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропущення ним процесуального строку на оскарження спірних постанов приватного виконавця та не навів в судовому рішенні конкретні терміни отримання заявником цих постанов засобами поштової кореспонденції. При цьому, за даними трекінгу поштових відправлень ДП «Укрпошта» конверт приватного виконавця з ідентифікатором відправлення 1803104758109 було вручено особисто адресату (заявнику) 14 жовтня 2022 року, отже ОСОБА_1 у передбачений десятиденний термін подав скаргу до суду першої інстанції 
(24 жовтня 2022 року).
Крім того, суд безпідставно відхилив його доводи про те, що інша оскаржувана постанова приватного виконавця від 26 вересня 2022 року також була отримана ОСОБА_1 простим листом у поштовій скриньці за місцем його реєстрації.
Апеляційний суд, під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, проігнорував, що зроблені в ухвалі місцевого суду посилання на поштові штемпелі на конверті приватного виконавця суперечать відомостям з офіційного трекінгу поштових відправлень ДП «Укрпошта», який є офіційним джерелом отримання інформації про вручення рекомендованої поштової кореспонденції.
Крім того, апеляційний суд не вжив заходів щодо встановлення фактичних обставин отримання заявником постанов приватного виконавця.
Вважає, що всупереч приписам статей 175, 177 ЦПК України в оскаржуваних судових рішеннях вказано про незазначення ОСОБА_1 у скарзі реквізитів стягувача у виконавчому провадженні. Вказана позиція судів першої та апеляційної інстанцій не відповідає вимогам статті 19 Конституції України стосовно принципу законності та розділу VII чинного ЦПК України, який не передбачає обов`язкового залучення стягувача у скаргах на дії та рішення приватного виконавця (фактично такі вимоги до скарги не конкретизовані чинним законодавством та не можуть бути підставою для відмови у відкритті провадження). 
Нормою статті 447 ЦПК України не передбачено обов`язкового залучення стягувача у скаргах на дії та рішення приватних виконавців, оскільки визначення належних відповідачів є правом, а не обов`язком боржника (скаржника) у виконавчому провадженні. При цьому в матеріалах скарги, які були подані заявником, є копії оскаржуваних постанов приватного виконавця, в яких вказані реквізити стягувача АБ «Укргазбанк». Відтак, в разі процесуальної необхідності, суди були не позбавлені права залучити до участі у справі стягувача.
Вважає, що скарга за формою та змістом відповідала чинному ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», однак, судами попередніх інстанцій суто з формальних підстав позбавлено його права на судових захист його інтересів як сторони виконавчого провадження.
Також зазначає, що апеляційний суд незаконно провів судове засідання 
25 січня 2023 року без участі представника ОСОБА_1 та прийняв оскаржувану постанову, незважаючи на завчасно подане адвокатом клопотання про відкладення судового розгляду.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2022 року ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Пилипенка Р. Б. звернувся до суду з вказаною скаргою.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області 
від 07 листопада 2022 року скаргу залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк для усунення недоліків. Суд зазначив, що предметом оскарження є кілька постанов приватного виконавця, одна з яких 
від 26 вересня 2022 року, проте адвокатом не обґрунтовано строки звернення до суду щодо оскарження цієї постанови лише 24 жовтня 
2022 року. Аналогічно із проханням представника скаржника визнати протиправним та скасувати звіт суб`єкта оціночної діяльності ПП «Ажіо» від 30 вересня 2022 року. Крім того, одна з вимог скарги є неконкретизованою, не зазначено, які саме дії виконавця оскаржуються, не вказано у скарзі також назву стягувача та його адресу.
07 листопада 2022 року копія ухвали була направлена адвокату 
Пилипенку Р. Б. на його електронну адресу.
11 листопада 2022 року ОСОБА_1 в приміщенні суду отримав копію ухвали від 07 листопада 2022 року.
16 листопада 2022 року до суду надійшла заява адвоката Пилипенка Р. Б. про усунення недоліків.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області 
від 18 листопада 2022 року скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику відповідно до вимог статей 175, 177, 185 ЦПК України, оскільки суд вважав, що недоліки скарги в повному обсязі скаржником та його представником не усунуті.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 25 січня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пилипенка Р. Б. залишено без задоволення, ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2022 року - без змін.
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;  4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 
1995 року).
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.
У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 761/16863/14-ц провадження № 61-9843св21 зазначено, що звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність виконавця є формою звернення за судовим захистом на стадії виконання судового рішення, тому до скарги, яка подається відповідно до статті 447 ЦПК України, застосовуються загальні вимоги (правила) щодо форми та змісту позовної заяви, а не правила, які процесуальний закон визначив для заяв з процесуальних питань (стаття 182 ЦПК України). Це пояснюється тим, що розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, а тому, до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: 
від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20, провадження 
№ 61-15520св20; від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20, провадження № 61-15478св20, від 10 березня 2021 року у справі 
№ 766/17333/20-ц.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що зазначення особи стягувача в якості заінтересованої особи під час розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є обов`язком заявника (особи, яка звернулась зі скаргою), що передбачено імперативною нормою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та положеннями цивільного процесуального законодавства, невиконання яких, в свою чергу, є підставою для залишення скарги без руху.
Враховуючи, що заявником недоліки скарги, зазначені в ухвалі суду 
від 07 листопада 2022 року, в повному обсязі не були усунені, зокрема, не зазначено у скарзі назву стягувача та його адресу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд і погоджується суд касаційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про визнання скарги неподаною та її повернення заявнику відповідно до вимог статей 175, 177, 185 ЦПК України.
Щодо доводів заявника про безпідставну відмову в частині поновлення йому процесуального строку на оскарження постанов приватного виконавця, суд касаційної інстанції також погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що заявник не надав суду достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
З огляду на вказане вище у сукупності доводи касаційної скарги про те, що скарга за формою та змістом відповідала чинному ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», однак судами попередніх інстанцій суто з формальних підстав позбавлено заявника права на судових захист його інтересів як сторони виконавчого провадження, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Також безпідставні доводи касаційної скарги щодо проведення судового засідання у суді апеляційної інстанції 25 січня 2023 року без участі представника ОСОБА_1 та відхилення клопотання його адвоката про відкладення судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи заявник та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи у суді апеляційної інстанції 25 січня 2023 року, проте у судове засідання не з`явились. Представник заявника адвокат Пилипенко Р. Б. подав до суду клопотання про відкладення судового розгляду справи з 25 січня 2023 року на іншу дату.
Згідно з вимогами статті 371 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи у суді апеляційної інстанції 25 січня 2023 року, проте у судове засідання не з`явились, апеляційний суд правомірно розглянув справу без їх участі.
Отже, касаційна скарга є необґрунтованою, висновки судів попередніх інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 25 січня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович