П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/6735/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Дмитришена Руслана Миколаївна 
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
12 вересня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у травні 2023 року ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправні дії відповідача щодо виплати нарахованої пенсії з обмеженням її максимальним розміром.
Тому, з метою зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року  задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо виплати нарахованої ОСОБА_1 з 01.12.2022 пенсії з обмеженням її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, на підставі приписів статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-УІ від 08.07.2011.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснювати щомісячно виплату, нарахованої ОСОБА_1 пенсії, призначеної на підставі статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", без обмеження її максимального розміру приписами статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-УІ від 08.07.2011, починаючи з 01.12.2022 по день втрати права, з урахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
22.08.2023 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування доводів відзиву вказує на правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 16 зворотній бік).
Позивач до 01.06.2011 отримував пенсію по лінії Міністерства оборони України.
З 01.06.2011 року позивач перебував на обліку в Управлінні ПФУ у Гайсинському районі Вінницької області та отримує з 30.09.2011 пенсію відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" по інвалідності як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії.
Наразі позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та продовжує отримувати пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії.
Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 28.02.2014  зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі перерахувати, нарахувати та виплачувати щомісячно ОСОБА_1 , призначену йому на підставі ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державну пенсію по ІІІ-й групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, із обчисленням розміру цієї пенсії в порядку, визначеному підпунктом 4) пункту 3, пунктами 6, 7, 8, 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011року №1210, виходячи із заробітку у розмірі 1134крб. 65коп., нарахованого йому за роботу у зоні відчуження за весь фактично відпрацьований ним час з 09.05.1986 року по 14.05.1986 року згідно із довідкою про заробіток від 05.02.2013р. №16, виданої В/ЧА-3769 на підставі ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період часу, починаючи з дня звернення до суду 17.12.2013 року та по день припинення такого права, - з урахуванням проведених виплат за період з 17.12.2013 року по 28.02.2014 року.
З урахуванням застосованих з 01.12.2013 положень ч. 2 статті 54 Закону №796, розмір пенсії позивача станом на 01.12.2022 становить 51840 грн., що підтверджується розрахунком пенсії (а.с.55 зворотній бік, а.с.56). Проте розмір пенсії до виплати становить 20930грн, що підтверджується розрахунками пенсії.
Позивач заперечує правомірність обмеження пенсії максимальним розміром, тобто розміром десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, оскільки вважає, що положення ст. 2 Закону №3668 не поширюються на пенсіонерів, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом.
Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
У статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Відповідно до статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно з частиною першою статті 54 Закону № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що не заперечується сторонами.
Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
Матеріалами справи підтверджується, що розмір пенсії позивача станом на 01.12.2022 становить 51840 грн., станом на 01.01.2023 - 53284,67 грн., станом на 01.03.2023 розмір пенсії становить 50920грн, який зменшено в порівняні із січнем 2023 за рахунок індексації (- 2363,79 грн.), що підтверджується розрахунком пенсії (а.с. 55 зворотній бік, а.с. 56).
Проте розмір пенсії до виплати становить 20930грн, що підтверджується цими ж розрахунками пенсії.
Оцінюючи доводи відповідача, що обмеження пенсії максимальним розміром в межах десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, здійснюється на підставі положень Закону України від 08.07.2011 №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», колегія суддів керується наступним.
Згідно зі статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668 (в редакції Закону від 8 липня 2011 року) встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, п. 2 роз. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668 передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Матеріалами справи підтверджується, що пенсія позивачу відповідно до положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначена з 11.06.2011.
Закон №3668 набрав чинності 01.10.2011, що вказує, що фактично пенсія позивачу була призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".
Таким чином, оскільки пенсія позивачу виплачується з 11.06.2011, що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, тому підстави для застосування максимального розміру пенсії при виплаті позивачу відповідно до положень ст. 2 Закону № 3668 є протиправним.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-ІІІ внесено зміни у Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яким  частину третю статті 67 викладено в такій редакції:
"Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".
В той же час, колегія суддів звертає увагу, що вказані зміни також не мають відношення до пенсії позивача, оскільки встановлювали конкретний період обмеження, а саме "по 31 грудня 2017 року".
Отже, обмеження розміру пенсії позивача 10 (десятьма) прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність - є неправомірним.
Враховуючи вищезазначене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимоги  зобов`язального характеру, оскільки вона є похідною від основної вимоги, задоволення яких залежить від задоволення останніх (п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Згідно зі ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.