УХВАЛА

08 серпня 2023 року
м. Київ

справа №300/7929/21
адміністративне провадження №К/990/26085/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Тацій Л.В.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2023   року в адміністративній справі № 300/7929/21 за позовом Івано-Франківського міського центру зайнятості до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и в :
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, у грудні 2021 року Івано-Франківський міський центр зайнятості звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, в якому просив:
- визнати дії неправомірними та зобов`язання прийняти до примусового виконання наказ Господарського суду Івано-Франківської області за № 909/1037/20 від 26 лютого 2021 року.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року  позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області щодо повернення без виконання Івано-Франківському міському центру зайнятості наказ Господарського суду Івано-Франківської області за № 909/1037/20 від 26 лютого 2021 року про примусове виконання рішення.
Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області прийняти до виконання наказ Господарського суду Івано-Франківської області за                    № 909/1037/20 від 26 лютого 2021 року про примусове виконання рішення.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених ч.1  ст.295 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2023 року визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в  клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області.
Відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області.
Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на  Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі № 300/7929/21.
Не погодившись з вказаною ухвалою апеляційної інстанції, відповідач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2023   року в адміністративній справі № 300/7929/21 та передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам  статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України), а тому підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої  та третьої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у  пунктах 3,  4,  12,  13,  17,  20  частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Положеннями статті 330 КАС України визначено вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.
За приписами частини другої цієї статті у касаційній скарзі зазначаються: підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4).
Верховний Суд зауважує, що положеннями частини четвертої статті 328 КАС України визначено перелік підстав касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті. 
Згідно абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Отже, у разі оскарження ухвал визначених у частинах другій і третій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження можуть бути помилки судів першої та апеляційної інстанцій в питаннях права (застосування норм матеріального та дотримання норм процесуального права), але не в питаннях факту.
Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Своєю чергою, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону; застосування закону, який не підлягає застосуванню; незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не викладено передбачених абзацом 2 частини четвертої статті 328 КАС України підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку.
Скаржник чітко не зазначає у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права із посиланням на відповідні норми права, з вказівкою на відповідний абзац частини четвертої статті 328 КАС України.
Також, відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема документ про сплату судового збору.
В порушення зазначених вимог скаржником до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору.
Водночас в касаційній скарзі заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому скаржник вказує на відсутність коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Розглянувши зазначене клопотання, Суд зазначає наступне.
Питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати регулюються частиною першою  статті 133 КАС України, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно з частиною другою  статті 132 КАС України  розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до частини першої  статті 8 Закону України «Про судовий збір»  враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною другою цієї ж статті визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Ураховуючи наведене, беручи до уваги суб`єктний склад учасників цієї справи та предмет спору, скаржник не є суб`єктом, на якого в даному випадку розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.
Таким чином, клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки скаржник вищезазначеним вимогам закону не відповідає і доказів незадовільного майнового стану не надав.
Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої  статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір"  (надалі - №3674-VI) ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду встановлена на рівні одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Під дію названої норми підпадають ухвали судів, якими вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, інші процесуальні питання, та якщо ці ухвали можуть бути оскаржені у випадках, установлених процесуальним законом.
Згідно зі  статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік"  станом на 1 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684 грн.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з касаційною скаргою складає 2684 грн.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду: документа про сплату судового збору у сумі 2684 грн., обгрунтування підстав звернення з касаційною скаргою.
Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007, Код класифікації доходів бюджету - 22030102, "Судовий збір (Верховний Суд, 055)", символ звітності банку: 207, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) номер справи, у якій сплачується судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1. У задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі № 300/7929/21 - відмовити.
2. Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2023   року в адміністративній справі № 300/7929/21 - залишити без руху.
3. Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           Л. В. Тацій
                                                                                          С. Г. Стеценко