УХВАЛА

12 липня 2023 року 
м. Київ 
справа № 160/15615/22
адміністративне провадження № К/990/23160/23  

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., перевірив касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №160/15615/22 за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про визнання протиправними дій, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату громадянину ОСОБА_1 в день виключення із списків військової прокуратури об?єднаних сил (10 вересня 2020 року) в повному обсязі компенсації за невикористані відпустки відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №100 від 08 лютого1995 року;
стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 10 вересня 2020 року по день фактичного розрахунку (06 жовтня 2022 року) в розмірі 1027721,52 грн;
стягнути з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об?єднаних сил на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30000 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року, позов задоволено частково. 
Стягнуто з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об?єднаних сил на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 10 вересня 2020 року по день фактичного розрахунку (06 жовтня 2022 року) в розмірі 49691,88 грн. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2023 року касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №160/15615/22 повернуто скаржнику.
27 червня 2023 року Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону повторно засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Під час перевірки, поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстави касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та у тексті касаційної скарги вказує на неврахування висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, які викладені у постановах від 08 лютого 2022 у справі №755/12623/19, від 18 липня 2018 року у справі №825/325/16, від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, від 04 вересня 2020 року у справі №260/348/19, від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, від 24 січня 2018 року у справі №807/1502/15, від 27 червня 2018 року у справі №810/1543/17, від 04 грудня 2019 року у справі №825/742/16, від 04 квітня 2018 року у справі №524/1714/16-а.
Вперше подану касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 14 червня 2023 року повернув на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки скаржник не виклав, передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України.
Під час перевірки вдруге поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, а касаційна скарга є майже ідентичною попередньо поданій касаційній скарзі, яку Верховний Суд визнав неналежно оформленою. Аналогічно попередній касаційній скарзі, скаржник не виклав обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України.
Верховний Суд в ухвалі від 14 червня 2023 року надав вичерпні роз`яснення щодо вимог до оформлення касаційної скарги, яким вона має відповідати в частині визначення підстав для касаційного оскарження судових рішень, в тому числі і у випадку її подання на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Зі змісту вдруге поданої касаційної скарги вбачається, що скаржник так і не навів чіткого переліку норм права, висновків Верховного Суду щодо застосування яких не ураховано судами попередніх інстанцій, а лише в загальному послався на норми КЗпП України, що не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального права.
Зазначене свідчить про ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надав Верховний Суд щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить належно обґрунтованих підстав касаційного оскарження. 
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України, 
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №160/15615/22 за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про визнання протиправними дій, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, стягнення моральної шкоди - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, у спосіб їх надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              О.В. Кашпур