РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 565/474/23
Провадження № 22-ц/4815/921/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 червня 2023 року у складі судді Малкова В. В., ухвалене в м. Вараш Рівненської області, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що  визначеного рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2017 року суду розміру аліментів недостатньо для забезпечення повноцінного утримання спільної з відповідачем дитини. Пояснювала, що син ОСОБА_3 досяг семирічного віку, зросли його потреби, і відповідно, витрати на їх забезпечення. При цьому, відповідач не бере участі у житті дитини. Вважає, що зміна способу стягнення аліментів із твердої грошової суми 1 000,00 грн, визначеної рішенням суду, на частку від заробітку платника аліментів, сприятимк кращому забезпеченню інтересів дитини. Просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на свою користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24.04.2017 року у справі №565/581/17, з 1000,00 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на частину усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 червня 2023 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ч. 1 ст. 192 СК України, яка передбачає право на зміну розміру аліментів, а також ч. 4 ст. 273 ЦПК України, яка закріплює право кожної сторони вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, та обґрунтоване тим, що позивачем на надано належних доказів того, що відповідач працює та отримує заробітну плату або має інше постійне джерело доходу, тобто відсутні докази зміни обставин, які існували на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним і може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Додає, що закон передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Зазначає, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 8 років у 2023 році становить 2833 грн., тоді як вона отримує від відповідача на утримання сина лише 1000,00 грн. щомісячно. Звертає увагу на те, що дитина зростає і збільшуються витрати на її забезпечення, а саме: відвідування дошкільних підготовчих курсів, сеанси логопеда, купівля підручників, розвиваючих ігор, іграшок, сезонних речей, розвиваючих гуртків, а також несе витрати на пальне, оскільки школа знаходиться за 11 км від дому. З наведених міркувань просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задовольнити її позовні вимоги.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. 

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 17.11.2015 року.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2017 року у справі №565/581/17 стягнуто з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі  1 000,00 гривень щомісячно.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вказувала, що у зв`язку із зростаючими потребами дитини, визначений судовим рішенням розмір аліментів є недостатнім та зазначала, що відповідно до закону він може бути змінений за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, а також використано у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 372/2393/17, і наведені норми та тлумачення спростовують доводи апеляційної скарги щодо безпідставності вимог позивачки про зміну способу стягнення аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено з 1 січня прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2 272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2 833 гривні.

В будь-якому випадку, розмір аліментів на сина сторін ОСОБА_3 не може бути меншим, ніж 2 833 гривні щомісячно, зважаючи на обов`язок рівності обох батьків утримувати дитину до її повноліття.

Зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на дитину сторін, який підлягає сплаті одним із батьків, на час апеляційного перегляду становить 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму 2 833 грн. - 1 416,50 грн., визначений рішенням суду розмір аліментів, які стягуються з відповідача в сумі 1 000,00 грн., не відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів для дитини відповідного віку, і, відповідно, мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину, встановленим абз. 2, 3 ч. 2 ст. 182 СК України. 

Колегія суддів не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу відповідача та вважає, що така зміна способу не порушить прав платника аліментів та відповідатиме інтересам як стягувача, якій законом надано право вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, так і інтересам їхньої спільної дитини.

Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд бере до уваги, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку - на позивачку.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінюючи обставини справи в сукупності з нормами закону, що регулює спірні правовідносини, беручи до уваги, що дитина сторін є неповнолітньою, а відтак обов`язок батьків по її утриманню до досягнення повноліття є абсолютним, а можливість позивача як батька дитини таку допомогу надавати не спростована, оскільки він є фізично здоровою особою працездатного віку, що не позбавляє його можливості працевлаштуватися таким чином, щоб мати змогу забезпечувати свою неповнолітню дитину належним чином до досягнення нею повноліття, та забезпечити поруч і з цим достатній рівень власного життя, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2017 року у справі №565/581/17, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1 000,00 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частину усіх видів доходу платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання законної сили цим рішенням і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів - з урахуванням принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню дітей - забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів, а також їх дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 червня 2023 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2017 року у справі №565/581/17, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1 000,00 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частину усіх видів доходу платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання законної сили цим рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 липня 2023 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Гордійчук С. О.

                                                                       Хилевич С. В.