ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" серпня 2023 р.                                                        Справа №914/2280/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді                                                                      Орищин Г.В.,
суддів                                                                                          Галушко Н.А.,
                                                                                                    Желіка М.Б.
розглянув без повідомлення (виклику) представників сторін апеляційну скаргу Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області від 11.04.2023 за №432
на рішення Господарського суду Львівської області від 28.02.2023 (повний текст рішення складено 10.03.23, суддя Трускавецький В.П)
у справі № 914/2280/22
за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів
до відповідача Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області, с. Сороки
про стягнення 87338,34 грн,

20 вересня 2022 Приватне акціонерне товариство (далі ПрАТ) «Львівоблоенерго» звернулося до Господарського суду Львівської області з  позовом про стягнення з Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області 87338,34 грн. вартості необлікованої електричної енергії у розмірі. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на виявлення представниками ПрАТ «Львівобленерго» порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії – самовільне підключення до електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричних мереж, що не є власністю оператора, системи з порушенням схеми обліку, при здійсненні 12.10.2021 перевірки на об`єкті Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області багатоквартирного житлового будинку по вул. Шевченка, 11-А у с. Муроване, про що на місці складено відповідний акт про порушення № 035774. За результатами розгляду акта про порушення комісією ЛМЕМ ПрАТ «Львівобленерго» 10.12.2021 прийнято протокольне рішення за № 035884-б, відповідно до якого відповідачу визначено обсяг та вартість необлікованої електроенергії та суму завданих збитків, внаслідок порушення ПРРЕЕ та проведено нарахування на суму 87338,34 грн. З огляду на те, що електроенергія споживачу фактично була поставлена та спожита останнім, але внаслідок порушення вимог ПРРЕЕ мав місце недооблік електричної енергії, відтак, такі обставини свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.02.2023 у справі № 914/2280/22 позовні вимоги ПрАТ «Львівобленерго» задоволено; з Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області на користь позивача стягнуто 87338,34 грн. заборгованості за необліковану електричну енергію, 3200 грн. витрат на професійну правничу допомогу та відшкодовано судовий збір.
Задовільняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з такого:
-          електроенергія споживачу фактично була поставлена, відповідач її використав для своїх потреб, але внаслідок порушення вимог ПРРЕЕ мав місце недооблік електричної енергії, нарахування за фактично спожиту, але не враховану засобами обліку електричну енергію, здійснене позивачем у відповідності з ПРРЕЕ;
-          багатоквартирний будинок та прибудинкова територія за адресою Львівська область, с. Муроване, вул. Шевченка, 11-А на момент виникнення спірних правовідносин перебував на балансі Мурованської сільської ради, а тому дана сільська рада є належним відповідачем у даній справі;
-          у відповідності до п.2.2.5 ПРРЕЕ саме на Мурованську сільську раду покладено обов`язок забезпечення належного управління, утримання, ефективної експлуатації будинку № 11-А на вулиці Шевченка у селі Муроване;
-          в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача про час і місце проведення засідання комісії позивача з розгляду акта про порушення, а також письмові докази про присутність уповноваженого представника Мурованської сільської ради на цих засіданнях та отримання ним розрахункових документів. Отже, факт безоблікового споживання електричної енергії без приладів обліку та без укладення відповідного договору споживача про надання послуги з розподілу електричної енергії є доведеним і не спростованим відповідачем;
-          за змістом ПРРЕЕ акт про порушення акумулює в собі усю інформацію, зібрану (отриману) в ході перевірки, та є єдиною підставою для проведених нарахувань. Відповідальність за вчинене порушення Мурованської сільської ради ПРРЕЕ встановлена та передбачена договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладений між ПрАТ «Львівобленерго» (оператор системи) та Мурованською сільською радою (споживач), а тому для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії Мурованської сільської ради достатньо виявлення порушення ПРРЕЕ, без встановлення факту викрадення електричної енергії;
-          з огляду на те , що рішення комісії ЛМЕМ ПрАТ «Львівобленерго» з розгляду актів про порушення оформлене протоколом № 035884-б від 10.12.2021 не скасоване і є чинним станом на день розгляду справи; доказів відшкодування відповідачем вартості недооблікованої електричної енергії в розмірі 87338,34 грн матеріали справи не містять, відтак суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог;
-           водночас, судом задоволено заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в заявленій зменшеній сумі.
Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, звернувшись до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 28.02.2023 у даній справі, а в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Львіворбленерго» - відмовити, з огляду на наступні обставини:
-          з огляду на приписи Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з врахуванням роз`яснень НКРЕ України, викладених в листі від 20.12.2011 №9500/11/17-11, на переконання скаржника, багатоквартирний будинок не є самостійним об`єктом нерухомого майна та самостійним об`єктом права власності. Самостійними об`єктами права власності в багатоквартирному будинку є виключно квартири та самостійні ізольовані нежитлові приміщення. Тобто, саме співвласники спірного багатоквартирного будинку (власник квартири чи нежитлового приміщення будинку) визначені законом як особи, що зобов`язані утримувати як місця загального користування, так і загальнобудинкову мережу багатоквартирного будинку, стежити за правильністю підключення споживання електроенергії в багатоквартирному будинку на загальнобудинкові потреби;
- приписи чинного законодавства не передбачають обов`язку балансоутримувача забезпечувати електроосвітлення місць загального користування багатоквартирного будинку. Поняття «балансоутримувача будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд» як особливого учасника відносин у сфері житлово-комунальних послуг, яке містилося в Законі України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 р. було виключене новим Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 10.12.2017;
-          перебування майна, у тому числі багатоквартирного будинку, на балансі органу місцевого самоврядування не є ознакою його права власності (постанова ВС від 30.03.2021 у справі №916/743/20). Тобто, апелянт як особа, яка не мала визначеного законом чи договором обов`язку забезпечувати електрикою «загальнобудинкові потреби», не була тією особою, яка використовувала для цього спірні обсяги електроенергії,  відтак не є особою, яка зобов`язана оплатити майно безпідставно отримане іншими особами, а саме: співвласниками спірного багатоквартирного будинку. Скаржник стверджує, що укладений із Мурованською сільською радою договір на постачання електричної енергії №1872000 від 14.02.018 не передбачає такого об`єкта електропостачання як «спірний багатоквартирний житловий будинок» в с. Муроване. Відтак, щодо цього об`єкту апелянт не виступає споживачем.
Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, ПрАТ «Львівобленерго» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи скаржника, виходячи з наступного:
- 12.10.2021 в ході перевірки представниками енергоінспекції ПрАТ «Львівобленерго» складено акт про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії №035774 за адресою: Львівська область, село Муроване, вулиця Шевченка, 11-А багатоквартирний житловий будинок, яким встановлено факт самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі з порушенням схеми обліку (пункти ПРРЕЕ: 8.4.2, 1.2.1.,2.3.3, 7.6, .8.2.4, 8.2.5, 5.5.5.). Договір з оператором системи розподілу електричної енергії ПрАТ «Львівобленерго» між відповідачем та позивачем по даній точці обліку відсутній, прилади загальнобудинкового обліку електричної енергії відсутні. Самовільне підключення виконано споживачем не приховано. Для виявлення такого здійснювався огляд ВРП (ввідно-розподільчого пристрою) житлового будинку та схему живлення сходових кліток та підвалів. Після складання акту порушення, живлення сходових кліток та підвалів вимкнуто. При перевірці був присутній голова сільради, який відмовився від підпису, та свідок Андрушко М.М., який засвідчив відмову від підпису. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду акта про порушення. Відповідачу визначено обсяг та вартість необлікованої електричної енергії та суму завданих збитків, що становить 87338,34 грн. Позивач зазначає, що суд першої інстанції дослідив та встановив, що визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії позивачем було здійснено у відповідності до ПРРЕЕ;
- судом досліджено рішення Мурованської сільської ради №903 від 21.12.2021 та встановлено, що спірний будинок перебував на балансі відповідача до 21.12.2021, тоді як акт про порушення № 035774 складений 12.10.2021. Отже, багатоквартирний будинок та прибудинкова територія за адресою: Львівська область, село Муроване, вулиця Шевченка, 11-А – на момент виникнення спірних правовідносин перебували на балансі Мурованської сільської ради, а тому дана сільська рада зобов`язана здійснювати управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності територіальної громади;
- позивач вказує, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не подані жодні докази, які б спростували необліковане споживання електроенергії для освітлення сходових кліток та підвалу багатоквартирного житлового будинку, як і не подано доказів належності вказаного будинку на праві власності чи управління іншим суб`єктам, створення ОСББ, тощо. Таким чином, оскільки споживач здійснив самовільне підключення електроустановок та фактично спожив електроенергію, але з порушенням вимог ПРРЕЕ, то мав місце недооблік електричної енергії, а нарахування за фактично спожиту, але не враховану засобами обліку електроенергію, здійснено у відповідності з ПРРЕЕ;
- разом з тим, в тексті відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначає, що поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., які просить покласти на відповідача. На підтвердження розміру понесених судових витрат, позивач долучив до відзиву договір про надання правової допомоги № 23/4-15 від 17.04.2023, в п. 4.1 якого сторони погодили вартість правничої допомоги – 5000,00 грн., рахунок на оплату № 23/065 від 19.04.2023 на суму 5000,00 грн., платіжну інструкцію від 21.04.2023 за № 5641 на суму 5000,00 грн. та ордер № ВС1178392 на адвоката Горбунову О.Л.
З огляду на приписи ч. 10 ст. 270 ГПК України, з врахуванням ціни позову, розгляд апеляційної скарги Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області здійснюється Західним апеляційним господарським судом без виклику представників сторін.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:
Пунктом 1 постанови НКРЕКП від 23.11.2018р. №1479 видано   ПрАТ «Львівобленерго» ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, яка набуває чинності з 01.01.2019р., у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Львівської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) ПрАТ «Львівобленерго», та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством).
Як вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго», як постачальником та Мурованською сільськоою радою територіальної громади, як споживачем було укладено договір про постачання електричної енергії № 1972000 та додатки до нього (далі - договір) (а.с. 13-24).
Відповідно до п. 1 даного Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
12 жовтня 2021 року в ході перевірки представниками енергоінспекції ПрАТ «Львівобленерго» багатоквартирного житлового будинку за адресою: Львівська обл.,  с. Муроване, вул. Шевченка, 11-А, було виявлено факт самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі з порушенням схем обліку (п. 8.4.2., п. 1.2.1., п. 2.3.3., п. 7.6., п. 8.2.4., п. 8.2.5., п. 5.5.5. ПРРЕЕ), що зафіксовано у відповідному акті про порушення № 035774, який підписано трьома працівниками позивача, та свідком Андрушко М. М., представник відповідача від підписання акта відмовився (а.с. 25-28).
Крім того, у даному акті призначено дату засідання комісії з розгляду складеного акта про порушення, а саме: 26.11.2021.
Листом № 209-07-4298 від 25.10.2021 позивачем запрошено відповідача взяти участь у розгляді акта про порушення № 035774. Докази надіслання такого листа на адресу відповідача наявні у матеріалах справи (а.с. 29-32).
26 листопада 2021 року комісією позивача з розгляду актів про порушення в присутності уповноваженого представника Мурованської сільської ради Башинського В. Ф. вирішено перенести засідання комісії на 10.12.2021 (а.с. 33).
10 грудня 2021 року комісія позивача в присутності уповноваженого представника Мурованської сільської ради Башинського В. Ф. розглянула акт про порушення № 035774 від 12.10.2021 та, у відповідності до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, провела нарахування вартості недоврахованої електроенергії на загальну суму 87'338,34 грн (а.с. 35-36). У п. 4 протоколу № 035774-б від 10.12.2021 зазначено, що  нарахована сума повинна бути сплачена протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунку.
Протокол засідання комісії № 035774-б від 10.12.2021 та рахунок на оплату 87338,34 грн було вручено представнику відповідача 10.12.2021.
Листом вих. № 1528 від 24.11.2021 Мурованська сільська рада повідомила позивача, що з метою забезпечення електроенергією для освітлення місць загального користування та підвалів житлових будинків на вулицях Шевченка та Меліоративна в селі Муроване, керуючись пунктом 1.3 ПКЕЕ пропонує комунальному підприємству «ЕкоУстрій», який є виконавцем житлово-комунальних послуг по Мурованській сільській раді ТГ та енергопостачальнику укласти договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування та підвалів (а.с. 38-39).
Рішенням № 903 від 21.12.2021 Мурованська сільська рада вирішила списати з балансового обліку багатоквартирні житлові будинки відповідно до процедури, передбаченої постановою КМУ № 301 від 20.04.2016 «Про затвердження Порядку списання з балансу багатоквартирних будинків», згідно із додатком № 1, у тому числі  будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирних будинків та розташовані на прибудинковій території до 10.03.2022. В додатку № 1 до рішення № 903 від 21.12.2021 зазначений спірний будинок 11-А на вулиці Шевченка у селі Муроване (а.с. 71-73).
У зв`язку із несплатою відповідачем вартості недоврахованої електричної енергії у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Законом України «Про ринок електричної енергії» визначаються правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулюються відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно ч. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії»  правопорушеннями на ринку електричної енергії, зокрема, є недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра тощо.
Частиною 6 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
14.03.2018 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 312 затвердила Правила роздрібного ринку електричної енергії, які набрали чинності 11.06.2018 (далі - ПРРЕЕ).
Пунктом 2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018  № 312  «Про затвердження ПРРЕЕ» передбачено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог ПРРЕЕ здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Як встановлено судом між ПрАТ «Львівобленерго» та Мурованською сільською радою ОТГ укладено договір про постачання електричної енергії № 1972000 від 14.02.2018.
Згідно п. 1.2.1. ПРРЕЕ, на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.
Підпунктом 2.3.3. ПРРЕЕ визначено, що електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами вимірювальної техніки для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) суміщеними з лічильником електричної енергії або окремими засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії. Підключення електроустановки споживача, яка не забезпечена розрахунковими засобами (засобом) вимірювальної техніки, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, забороняється, за винятком випадків, передбачених цими Правилами. Розрахункові засоби вимірювальної техніки електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку, цих Правил та проектних рішень.
Відповідно до п. 5.1.1. ПРРЕЕ, оператор системи має право, зокрема, на проведення (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії; на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.
За приписами п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів).
Так, згідно п. 8.2.5 ПРРЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення.
Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.
Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).
Положеннями п. 8.2.6. ПРРЕЕ встановлено, зокрема, що на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків
Як встановлено судом у п. 11 рішення від 10 грудня 2021 року, комісія позивача в присутності уповноваженого представника Мурованської сільської ради Башинського В. Ф. розглянула акт про порушення № 035774 від 12.10.2021 та у відповідності до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, провела нарахування вартості недоврахованої електроенергії на загальну суму 87338,34 грн.
Таке рішення комісії викладене у протоколі № 035774-б. Зокрема у п. 4 протоколу споживачу встановлений строк 30 календарних днів від отримання рахунка для оплати нарахованої суми.
Протокол засідання комісії № 035774-б від 10.12.2021 та рахунок на оплату 87338,34 грн було вручено представнику відповідача 10.12.2021.
Слід також зазначити, що згідно 8.2.7. ПРРЕЕ, cпірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом.
Відповідач не оплатив суму недоврахованої електричної енергії у визначеному розмірі та у визначений строк, акт про порушення в судовому порядку не оскаржив.
Стаття 77 Закону України «Відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії» передбачає, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із Законом. Правопорушенням на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.
У пункті 72 постанови Верховного Суду від 14.01.2020 р. в справі № 910/17955/17 вказано, що нарахування за недораховану електроенергією є платою за поставлену електричну енергію. Отже, стягнення за актом про порушення є вартістю електричної енергії, яка була фактично спожита, але не врахована засобами обліку.
Отже, оскільки електроенергія споживачу фактично була поставлена, відповідач її використав для своїх потреб, але внаслідок порушення вимог ПРРЕЕ мав місце недооблік електричної енергії, нарахування за фактично спожиту, але не враховану засобами обліку електричну енергію, здійснене позивачем у відповідності з ПРРЕЕ. 
Щодо тверджень апелянта про те, що він є неналежним відповідачем, суд вважає за доцільне зазначити, що рішенням сесії № 903 Мурованської сільської ради від 21.12.2021 будинок по вул. Шевченка, 11-А списаний з балансового обліку Мурованської сільської ради, тоді як акт про порушення № 035774 датований 12.10.2021, відтак на час виникнення спірних правовідносини дана сільська рада зобов`язана була здійснювати управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності територіальної громади, забезпечувати їх належне утримання та ефективну експлуатацію, необхідного рівня та якості послуг населенню у відповідності до ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування».
Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, в тому числі житловий фонд, нежитлові приміщення та інше майно, майнові права, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження (ч.1 ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»)
Відповідно до п.2.2.5 ПРРЕЕ, за стан внутрішньобудинкових електромереж багатоквартирного будинку (від вводу в будинок до вхідних клем вузла вимірювання побутового споживача) відповідає власник (балансоутримувач) цих мереж.
Отже, саме на Мурованську сільську раду покладено обов`язок забезпечення належного управління, утримання, ефективної експлуатації будинку № 11-А на вулиці Шевченка у селі Муроване.
Щодо тверджень відповідача про те, що багатоквартирний житловий будинок відноситься до об`єктів побутового споживання, а тому є побутовим споживачем, варто зазначити, що у відповідності до абз.48 п.1.1.2. ПРРЕЕ побутовим споживачем є індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та /або господарську діяльність).
Аналогічні приписи містяться також у п.2 ст.7 ЗУ «Про ринок електричної енергії», де встановлено, що побутовий споживач індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).
Разом з тим, за змістом ЗУ «Про ринок електричної енергії», Мурованська сільська рада є непобутовим споживачем («непобутовий споживач це - фізична особа-підприємець або юридична особа, яка купує електричну енергію, що не використовується нею для власного побутового споживання»).
Водночас, необґрунтованими є і твердження відповідача про те, що підключення сходових кліток і підвалів у спірному будинку не є самовільним, оскільки будинок введений в експлуатацію, тому мова може йти лише про необліковану електричну енергію, використану для освітлення сходових кліток та підвалів, оскільки актом про порушення № 035774 від 12.10.2021 зафіксований факт несанкціонованого, самовільного підключення навантаження сходових кліток та підвалів будинку № 11-А на вулиці Шевченка у селі Муроване. У схемі-додатку до акту зазначено, що точкою самовільного підключення був ввідно-розподільчий пристрій (ВРП) будинку, несанкціонована лінія такого підключення (без приладу обліку) живила лише сходові клітки та підвали будинку, до навантаження квартир мешканців будинку таке підключення не має жодного відношення.
В пункті 6 акту зазначено, що самовільне підключення здійснене не приховано, для виявлення такого підключення здійснено огляд ВРП житлового будинку та схему живлення сходових кліток і підвалів, які підключені до ВРП будинку без засобів комерційного обліку.
Суд відхиляє твердження апелянта про те, що він звертався до позивача із проханням про укладення договору постачання електричної енергії для багатоквартирних будинків, проте, таке не було розглянуто, оскільки в силу норм розділу 2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, ініціатором укладення як договору про надання послуги з розподілу електричної енергії, так і договору постачання є споживач.
Враховуючи наведене, факт безоблікового споживання електричної енергії без приладів обліку та без укладення відповідного договору споживача про надання послуги з розподілу електричної енергії є доведеним і не спростованим відповідачем, а відповідальність прямо передбачена як Законом України «Про ринок електричної енергії», так і нормами Правил роздрібного ринку електричної енергії. З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 87338,34 грн. вартості недоврахованої електричної енергії.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відхиляючи доводи скаржника, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»).
З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, наведених правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин справи.
Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.
Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Разом з тим, як було зазначено вище, позивач в тексті відзиву на апеляційну скаргу зазначив про понесені ним судові витрати в розмірі 5000,00 грн., які просив відшкодувати йому за рахунок відповідача.
Розглянувши заяву позивача, судова колегія зазначає наступне:
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За змістом ч.ч. 1 та 3 ст. 123 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Отже, право сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, відшкодувати понесені нею судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу адвоката, передбачене зазначеними нормами закону.
Частиною 2-4 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст.126 ГПК України).
Позивачем в якості доказів понесення останнім витрат на правничу допомогу під час розгляду справи № 914/2280/22 в суді апеляційної інстанції 
подано договір про надання правової допомоги № 23/4-15 від 17.04.2023, рахунок на оплату № 23/065 від 19.04.2023 на суму 5000,00 грн., платіжну інструкцію від 21.04.2023 за № 5641 на суму 5000,00 грн. та ордер № ВС1178392 на адвоката Горбунову О.Л.
Відповідно до п. 1.1  та п. 1.2 договору № 23/4-15 від 17.04.2023 Адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання забезпечити представництво клієнта (ПрАТ «Львівобленерго») у Західному апеляційному господарському суді з розгляду справи № 914/2280/22 та надавати інші види правничої допомоги, а клієнт зобов`язався оплачувати надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання доручень клієнта.
В п. 4.1 договору надання правової допомоги № 23/4-15 від 17.04.2023 сторони погодили, що вартість правничої допомоги становить 5000,00 грн. та є авансовим платежем.
Як вбачається з долучених копій рахунку на оплату та платіжної інструкції, ПрАТ «Львівобленерго» було перераховано на рахунок  Адвокатського об`єднання «Юріс Консультус» 50000,00 грн. оплати згідно з п. 4.1. договору.
Колегія суддів також звертає увагу, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.
Верховний Суд у своїй постанові від 11.07.2023 у справі № 902/752/22 зазначив, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вивчивши надані відповідачем в обґрунтування адвокатських витрат документи, враховуючи незначну складність даної справи та приймаючи до уваги незмінність позиції позивача, наведеної у позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу, судова колегія дійшла до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості та становитиме надмірний тягар для відповідача, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції частково та стягнення з відповідача на користь позивача 2500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката; в задоволенні решти вимог заяви слід відмовити.
Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області.
Рішення Господарського суду Львівської області від 28.02.2023 у справі №914/2280/22 залишити без змін.
Судові витрати покласти на скаржника.
Стягнути з Мурованської сільської ради територіальної громади Львівського району Львівської області (81120, Львівська область, Львівський район, село Сороки-Львівські, вул. Польова, 65, код ЄДРПОУ 04369707) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, код ЄДРПОУ 00131587) 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог заяви Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя                                                  Г.В. Орищин

суддя                                                                                Н.А. Галушко

суддя                                                                                М.Б. Желік