ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" вересня 2023 р.                                                                     Справа №909/88/23
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                               Желік М.Б.
суддів                                                                                    Орищин Г.В. 
                                                                                              Галушко Н.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрокомпанія Прикарпаття” б/н від 13.07.2023 (вх.ЗАГС №01-05/2280/23 від 14.07.2023) 
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2023 (повний текст складено 22.06.2023, суддя Стефанів Т.В.), 
у справі №909/88/23
за позовом Приватного підприємства “Виробничо-конструкторське об`єднання “МААНC”
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрокомпанія Прикарпаття”
про визнання недійсним пункту 7.1 договору поставки № 06-М-210610/7 від 10.06.2021

на участі представників сторін не з`явилися.

                                              ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2023 у справі №909/88/23 у позові Приватного підприємства “Виробничо-конструкторське об`єднання “МААНС” до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрокомпанія Прикарпаття” про визнання недійсним пункту 7.1 договору поставки № 06-М-210610/7 від 10.06.2021 - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2023 у справі №909/88/23, змінити рішення шляхом доповнення його мотивувальної частини наступним:
– якщо договір поставки містить умову про те, що усі спори, розбіжності, вимоги і претензії, що  виникли з цього договору або у зв`язку з ним, в тому числі, але не виключно, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення підлягають остаточному розгляду в Третейському суді при Рівненській торгово-промисловій палаті відповідно до регламенту зазначеного суду, то відповідно, сторони правочину є ознайомленими з таким регламентом;
– про зловживання правом зі сторони Приватного підприємства “Виробничо-конструкторське об`єднання “МААНС” свідчать встановлені судом обставини, як і про використання ним своїх прав за цим позовом в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право;
– коли особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право є зловживання правом (постанова Верховного Суду від 09.02.2021 по справі №910/5251/20);
– Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 по справі №390/34/17 зазначив, що принцип добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium – “не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці”. Таким чином, добросовісності та чесній діловій практиці суперечать дії Приватного підприємства “Виробничо-конструкторське об`єднання “МААНС”, що не відповідають попереднім заявам та поведінці, оскільки інша сторона розумно покладається на них.
Також апелянт у скарзі просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції встановленим обставинам справи. Зокрема, оскільки між відповідачем та позивачем є декілька судових проваджень, що є наслідком реалізації сторонами третейського застереження, викладеного у п.7.1. договору поставки, то важливим є фіксація та оцінка дій учасників правовідносин, спрямованих на зловживання процесуальними правами.  
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2023 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Галушко Н.А., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.07.2023 скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2023 у справі №909/88/23; зупинено дію оскарженого рішення; відкрито апеляційне провадження; встановлено учасникам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; призначено розгляд справи; витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
23.07.2023 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх..ЗАГС №01-04/5587/23 від 23.07.2023) в якому він просить суд поновити пропущений процесуальний строк для подання відзиву; прийняти даний відзив до розгляду; відмовити ТОВ “Агрокомпанія Прикарпаття” у задоволенні вимог апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги здійснювати без участі представника позивача.
Свою позицію обґрунтовує тим, що апеляційна скарга подана відповідачем з метою затягування часу, оскільки від того коли набере законної сили рішення у справі №909/88/23 залежить виконання рішення Третейського суду при Рівненській Торгово-Промисловій палаті від 20.03.2023 у справі №1/08-2022, яким ТОВ “Агрокомпанія Прикарпаття” зобов`язано сплатити на користь ПП “ВКО “МААНС 1  223  035,47 грн.
Щодо зловживання процесуальними правами відповідача позивач посилається на правову позицію висловлену Касаційним господарським судом в складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17.
23.07.2023 ухвалою Західного апеляційного господарського суду відкладено розгляд справи з підстав зазначених у ній.
05.09.2023 представником скаржника подано до суду клопотання (вх..ЗАГС №01-04/5953/23 від 05.09.2023) в якому просить суд поновити попущений процесуальний строк на подання цієї заяви; судове засідання у справі призначене на 06.09.2023 у даній справі, а також наступні у випадку відкладення розгляду справи чи оголошення судом перерви, проводити в режимі відео конференції поза межами приміщення суду. 
В судове засідання 06.09.2023 сторони явку уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили про відкладення розгляду справи не клопотали. Докази, що містяться в матеріалах справи свідчать про поінформованість сторін про розгляд апеляційної скарги у межах даної справи в суді апеляційної інстанції. Окрім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що представник позивача у поданому до суду апеляційної інстанції відзиві просив здійснювати розгляд скарги без участі уповноваженого представника.
За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами. 
Згідно п.5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відео конференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку того несе учасник справи, який подав відповідну заяву. Слід звернути увагу на те, що представником скаржника подано відповідну заяву поза межами встановленого ч.2 ст. 197 ГПК України строку, а саме 05.09.2023 про що зазначалося вище. Окрім того, під час проведення судового засідання 06.09.2023 представник скаржника в режимі відео конференції участі не забезпечив.
Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності інших представників сторін за наявними матеріалами.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 10.06.2021 між ПП “ВКО “МААНС” та ТОВ “Агрокомпанія Прикарпаття” укладено договір поставки № 06-М-210610/7.
Оскарженим пунктом 7.1 договору визначено, що усі спори, розбіжності, вимоги і претензії, що виникли з цього договору або у зв`язку з ним, в тому числі, але не виключно, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення підлягають остаточному розгляду в Третейському суді при Рівненській торгово-промисловій палаті, місцезнаходження якого за адресою: 33028, м. Рівне, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 19, відповідно до Регламенту зазначеного суду.
На підставі цієї третейської угоди підлягають розгляду також будь-які інші суперечки між сторонами, які не виникають із зазначеного у попередньому абзаці цього пункту договору, але є наслідком визнання цього договору недійсним, або таким, що не був укладений.
Сторони прийшли до взаємної згоди про те, що третейський розгляд здійснюється Третейським судом в складі одного третейського судді, який призначається в порядку, передбаченому Регламентом зазначеного суду.
Про місце проведення третейського розгляду сторони повідомляються ухвалою суду. Мова третейського розгляду українська. Сторони не вважають за необхідне ведення протоколу засідання Третейського суду.
У випадку неявки сторін або однієї сторони на засідання Третейського суду суддя може розглянути спір без участі сторони (сторін) за наявними у справі документами (доказами). У разі неявки відповідача до суду він має право подати до суду письмовий відзив.
Рішення Третейського суду буде остаточним і обов`язковим для сторін. Сторони зобов`язуються добровільно виконувати рішення Третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень.
Обґрунтовуючи підстави для визнання недійсним третейського застереження, викладеного у пункті 7.1 договору поставки № 06-М-210610/7 від 10.06.2021, позивач вказує на те, що при підписанні останнього він не був ознайомлений з регламентом Третейського суду при Рівненській торгово-промисловій палаті, що, в свою чергу, суперечить вимогам цивільного законодавства, а тому п.7.1 договору підлягає визнанню недійсним. Крім того, зауважує про пов`язаність самого Третейського суду при Рівненській торгово-промисловій палаті з відповідачем, що теж , на його думку, слугує підставою для визнання недійсним вказаного пункту договору.
Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься рішення Третейського суду від 02.09.2022 у справі № 01/04-2021 за позовом ТОВ “Агрокомпанія Прикарпаття” до ПП “Виробничо-конструкторське об`єднання “МААНС” про стягнення заборгованості у розмірі 1223154 грн., яким вимоги позивача задоволено частково: стягнуто з Відповідача на користь Позивача збитки в сумі 1 223 154 грк., неустойку в сумі 575 901 грн. 24 к., третейські витрати на правову допомогу в сумі 45 000 грн 00 к. та третейський збір в сумі 23 387 грн 72 к.; в решті позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 у справі № 01/04-2021 заяву про скасування оскаржуваного рішення Третейського суду задоволено, рішення скасовано.
Постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 26.01.2023 у справі № 01/04-2021 (провадження № 874/9/22) апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.10.2022 у справі № 874/9/22 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні заяви відповідача про скасування рішення Третейського суду.
Постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 26.01.2023 у справі № 01/04-2021 (провадження № 874/9/22) встановлено законність рішення Третейського суду при Рівненській торгово-промисловій палаті від 02.09.2022, під час розгляду якого надавалася оцінка спірного Договору, а також зафіксованого в ньому третейського застереження.
Крім того, матеріали справи містять відзив ПП “Виробничо-конструкторського об`єднання “МААНС” на позовну заяву у справі № 01/04-2021 (провадження № 874/9/22), заяви, клопотання та витяг з офіційного сайту Рівненської торгово-промислової палати із вказівкою на загальнодоступність Регламенту Третейського суду при Рівненській торгово-промисловій палаті, затвердженого постановою Президії Рівненської торгово-промислової палати від 06.10.2004 та зареєстрований Рівненським обласним управлінням юстиції 10.02.2005, свідоцтво №03-п.т.с. та сам регламент.
Повно виконуючи завдання господарського судочинства, проаналізувавши фактичні обставини справи та норми права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.
Стаття 215 ЦК України підставою недійсності правочину визначає недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Звертаючись до суду з позовом про визнання правочину недійсним, позивач має довести наявність порушення спірним правочином його прав та охоронюваних законом інтересів, виходячи із заявлених підстав позову, а суд, вирішуючи питання про можливість спростування презумпції правомірності спірного правочину, має встановити не лише наявність підстав недійсності правочину, але й порушення прав позивача, визначити, яке саме право порушено, у чому полягає його порушення та чи відповідає порушене право заявленим підставам позову
Згідно з ст. 12 Закону України “Про третейські суди”, яка містить вимоги щодо видів і форм третейської угоди, третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди.
Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.
Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.
Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.
Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України “Про третейські суди” до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
Статтею 5 Закону України “Про третейські суди”визначено, що спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. 
Якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід`ємною частиною угоди (ч. 1  ст. 13 Закону України “Про третейські суди”).
Аналізуючи визначені позивачем підстави для визнання третейського застереження, що викладене у п.7.1. договору поставки недійсним, застосовуючи принцип змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства слід зазначити, що ст. 12 Закону України “Про третейські суди”, так само як і положення договору поставки, що укладений між сторонами у справі не визначає вимоги щодо обов`язкового письмового підтвердження про ознайомлення сторін з Регламентом третейського суду, чи доручення його до договору, який містив третейське застереження.
Колегія суддів акцентує увагу на те, що Регламент; порядок розгляду спору Третейським судом при Рівненській торгово-промисловій палаті відповідно до Регламенту; визначення кількісного та персонального складу третейського суду; список третейських суддів є загальнодоступною інформацією, що розміщена на офіційному сайті Рівненської торгово-промислової палати. А відтак, можливість ознайомлення з нею ставиться в належність виключно від волі відповідача. 
З огляду на зазначене, колегією суддів відхиляються і інші доводи скаржника, що визначені у апеляційній скарзі.
Водночас, як вірно зазначив господарський суд, позивач не надав суду доказів, які б підтверджували наявність певної пов`язаності Третейського суду при Рівненській торгово-промисловій палаті з однією зі сторін у справі, перебування його з такою особою в особливих стосунках, а також наявності інших обставин, які зумовлюють його упередженість або необ`єктивне ставлення до справи.
Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (див. рішення Суду у справі “Мала проти України”, № 4436/07, від 03.07.2014). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Суду у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії”, № 49684/99, від 27.09.2001).
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивачем при зверненні до суду не доведено наявності підстав з якими закон пов`язує можливість визнання недійсним третейського застереження, що викладене у п. 7. 1 договору поставки № 06-М-210610/7 від 10.06.2021. 
Доказами, що містяться в матеріалах справи також не підтверджено факт зловживання позивачем процесуальними правами, що проявилося у зверненні до господарського суду з відповідними вимогами, а відтак підстав для зміни мотивувальної частини рішення колегія суддів не вбачає.
З огляду на що, вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, тому рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2023 у справі № 909/88/23 слід залишити без змін.
В порядку положень ст. 129 ГПК України судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником. 
Враховуючи проведення судового засідання без участі сторін, у відповідності до положень ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення постанови у цій справі є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрокомпанія Прикарпаття” б/н від 13.07.2023 (вх.ЗАГС №01-05/2280/23 від 14.07.2023) – відмовити.
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2023 у справі № 909/88/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України. 
Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд. 
Повний текст постанови складено 18.09.2023.

Головуючий                     суддя                                                  Желік М.Б. 

                                        суддя                                                   Орищин Г.В.

                                                           суддя                                                   Галушко Н.А.