ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5197/23 Справа № 243/2083/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фалін І.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 243/2083/22
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Хейло Я.В.,
суддів – Мірути О.А., Тимченко О.О.,
секретар судового засідання: Тимофєєва В.О.
сторонни:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Головне управлінняПенсійного фонду в Донецькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2023 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, яке ухвалене суддею Фаліним І.Ю. у місті Слов`янську Донецької області, повне судове рішення складено 10 квітня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог 

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії, яка нараховувалась йому до дня смерті і зберігається у Відділі обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
У липні 2021 року представник позивачки отримала у державного нотаріуса Другої донецької міської державної нотаріальної контори Кучеренко О.Л. свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.07.2021 року, з якого слідує, що спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоотриманої пенсії в розмірі 9453,67 грн. 
У зв`язку з відсутністю фінансування вказані гроші виплачені не були.
Відповідачем повідомлено позивача 25.08.2021 року та надано нотаріусу відповідь від 14.07.2021 року про розмір заборгованості по пенсії ОСОБА_2 яка становить 9453,67 грн за період з 01.07.2018 року по 31.07.2018 року. 
Вважає, що надана відповідачем нотаріусу інформація стосовно розміру недоотриманої пенсії ОСОБА_2 не відповідає дійсності, оскільки відповідачем припинено виплату пенсії батьку позивачки з лютого 2015 року. 
Таким чином, відповідачем невірно вказаний період заборгованості по пенсії та її розмір. Вказала, що точний розмір заборгованості по пенсії батька позивачці невідомий, однак пенсія батька за липень 2018 року склала 9453 грн., та за підрахунком позивачки заборгованість по пенсії з 01.02.2015 року по 30.06.2018 року складає 387573 грн. (41 місяць х 9453 грн.).
Зазначила, що недоотримана пенсія за життя батька позивачки увійщла до складу спадщини за весь період та позивачка в порядку спадкування за законом набула право власності на вказані грошові кошти. 
У зв`язку з чим просила суд визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити позивачці як спадкоємцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 його недототриману пенсію за весь період заборгованості; стягнути з відповідача на користь позивачки недоотриману пенсію ОСОБА_2 за весь період заборгованості з урахуванням раніше виплачених сум;стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом – задоволено.
Визнано за  ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію ОСОБА_2  за період з 01 лютого 2015 року по 30 червня 2018 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 лютого 2015 року по 30 червня 2018 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове рішення про закриття провадження у справі.
Вважає, що позивач заявила вимоги, які є по суті вимогами про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії по нарахуванню і виплаті суми пенсії, що належала спадкодавцю за період з 01 лютого 2015 року по 30 червня 2018 року, отже, на думку відповідача, вказана справа повинна бути розглянута у порядку адміністративного судочинства.
Посилається на висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 750/1668/17, від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/16516/17. 
Крім того, на аналогічний висновок викладений Дніпровським апеляційним судом у постанові від 11 квітня 2023 року у справі № 243/2190/22

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надано.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином.
Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 17 травня 2021 року Бородянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області, в Україні помер  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Другої донецької міської державної нотаріальної контори Кучеренко О.Л. від 28.07.2021 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-675 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1949 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донька – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоориманої пенсії, що знаходиться у Відділі обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка належала спадкодавцю, що підтверджується довідкою, виданою Відділом обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 14.07.2021 вих. № 0500-1505-5/35682. Оцінка спадщини становить 9453,67 гривень.
25 серпня 2021 року Відділом обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії № 0500-1801-8/58089 з якого слідує, що управлінням розглянуто заяву ОСОБА_1 від 12.08.2021 року за № 7177 про виплату недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 . Посилаючись на ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV вказано, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 виплачена пенсія по 31.12.2020, сума невиплаченої пенсії за терміном позовної давності за життя за період з 01.07.2018 по 31.07.2018 склала 9453,67 грн. Недоотримана пенсія на теперішній час по пенсійній справі ОСОБА_2 відсутня.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі ухвали суду від 17.11.2022 року, якою було витребувано відомості з електронної пенсійної справи, щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з моменту припинення її виплати, 01.02.2015 по день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 , помісячно, із обов`язковим зазначенням даних про нарахування, виплату або невиплату сум пенсії, а також правових підстав припинення нарахування чи виплати пенсії останньому, до суду було надано відповідні відомості з яких слідує, що з 01.01.2015 по 31.12.2016 року заборгованість по нарахованій пенсії за життя ОСОБА_2 становить 91366,02 гривень. Крім того, відповідачем було надано витяг з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 з якого слідує, що за період з 01.07.2018 по 31.12.2020 ОСОБА_2 нараховано пенсію та виплачено через банк № 10004/570. Відомостей за період з 01.01.2017 по 30.06.2018 щодо нарахування, виплати або невиплати пенсії ОСОБА_2 суду не надано.

Позиція апеляційного суду

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2023 року – залишити без змін.

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірним періодом недоотриманої за життя пенсії  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1  є саме період з 01.02.2015 року по 30.06.2018 року. Відповідачем суду не надано відповідного рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 за період з 01.02.2015 року по 31.12.2016 року та припинення нарахування пенсії за період з 01.01.2017 року по 30.06.2018 року. Таким чином, суд вважав, що призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у період з 01.02.2015 року по 30.06.2018 року нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена.
Разом з тим, суд не вбачав підстав для прийняття наданого позивачем розрахунку саме в розмірі визначеному останньою, оскільки розрахунок не містить відповідних доказів щодо розміру саме такої суми щомісячної пенсії її батька.
Суд першої інстанції встановивши, що позивачка має право на спадкове майно - пенсію за віком ОСОБА_2 , дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.
Вважав, що ефективним способом захисту порушеного права в такому випадку є визнання за позивачкою права на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.02.2015 року по 30.06.2018 року та зобов`язання відповідача виплатити позивачці недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.02.2015 року по 30.06.2018 року.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до приписів ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що позивач як спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, має право на спадкове майно (пенсію) своєї матері відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; приймаючи до уваги, що свідоцтво про право на спадщину за законом не оспорено та є чинним, докази визнання його недійсним в цілому чи певних його частинах, чи внесення змін у нього у матеріалах справи відсутні, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за азконом після смерті ОСОБА_2 на недоотриману його пенсію за період з 01 лютого 2015 року по 30 червня 2018 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 лютого 2015 року по 30 червня 2018 року.
Положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Колегія суддів зазначає, що припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.
Доводи апеляційної скарги відповідача що вказана справа повинна бути розглянута у порядку адміністративного судочинства, з посиланням на висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 750/1668/17, від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/16516/17 та аналогічний висновок викладений Дніпровським апеляційним судом у постанові від 11 квітня 2023 року у справі № 243/2190/22, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у період з 01.02.2015 року по 30.06.2018 року нараховувалася, обліковувалася але не була виплачена. 
З наданої відповідачем інформації вбачається, що з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року заборгованість по нарахованій пенсії за життя ОСОБА_2 становить 91 366,02 гривень. 
Звертаючись з позовом ОСОБА_1 вказувала, що вона, як спадкоємець за законом отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до неї перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя її батька  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 9453,67 гривень, вказана сума обчислена відповідачем за період з 01.07.2018 року по 31.07.2018 року з урахуванням ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, аналізуючи правові підстави відповідно до яких позивач звернулась до суду у порядку цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано обрано ефективний спосіб захисту порушеного права в такому випадку та вірно розглянуто справу за правилами цивільного судочинства, оскільки зазначений спір не належить до адміністративної юрисдикції, оскільки предметом спору у справі, що переглядається є право особи на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом.
Посилання скаржника на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у справі № 243/2190/22 є недоречним ,оскільки відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України , при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 750/1668/17, від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/16516/17, колегія суддів вказує, що вони не є подібними, зокрема, у справі № 750/1668/17 від 03 квітня 2019 року предметом спору у справі є недоотримана позивачкою сума пенсії, яка нараховується й виплачується у встановленому законом порядку, а не спадкові правовідносини.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду.  
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області  - залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12 липня 2023 року.

Головуючий:

Судді: