Дата документу 08.08.2023 Справа № 331/1255/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 331/1255/17                                        Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
№ 22-ц/807/1599/23                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
               ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Камалова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2023 року у справі за позовом Запорізького комунального підприємства «Запоріжелектротранс» до ОСОБА_1 , треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», Запорізька міська рада, відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області, Вознесенівський відділ виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

В лютому 2017 рокуЗапорізьке комунальне підприємство «Запоріжелектротранс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи - ТОВ «ФК «Форінт», Запорізька міська рада, відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області, Вознесенівський відділ виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначало, що Договором від 10.06.2004 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ПМП фірмою «Вавілон», відповідачем було доручено останньому виконати оформлення необхідних погоджень, рішень та технічних умов на будівництво об`єктів нерухомості: надбудова магазинів промислових товарів над підземним переходом на пл. Фестивальній з двох сторін.
На підставі зазначеного договору, між підприємством «Запоріжелектротранс» та ПМП Фірмою «Вавілон» 05.04.2005 року було укладено Договір №136 на виконання проектних робіт по реконструкції контактної мережі у зв`язку з переобладнанням підземного переходу в р-ні готелю «Інтурист».
Проектні роботи були виконані та Робочий проект «Реконструкція підземного пішохідного переходу та вбудованих нежитлових приміщень на пл. Фестивальній з будівництвом торгових приміщень та надбудовою над входами переходу навісів та магазинів промислових товарів» 23.05.2005 року було погоджено підприємством «Запоріжелектротранс» за умови виконання переносу опор контактної мережі з зони будівництва.
23.05.2005 р. відповідач надав підприємству «Запоріжелектротранс» гарантійний лист, відповідно до якого гарантувалося виконання будівельно-монтажних робіт з переносу опор контактної мережі у зв`язку з будівництвом надбудови магазинів промислових товарів над підземним переходом на пл. Фестивальній з двох сторін буде виконано відповідно до розробленої підприємством проектної документації та за авторським та технічним наглядом підприємства «Запоріжелектротранс».
Окрім того, договором між Відповідачем та ПМП «Вавілон» також передбачається обов`язок відповідача самостійно виконати будівельні роботи відповідно до проектної документації.
На даний час будівництво надбудови магазинів промислових товарів над підземним переходом на пл. Фестивальній з двох сторін завершено, та рішенням виконавчого комітету ЗМР від 26.0.2006 №18/14 присвоєно підземному переходу з надбудованими - магазинами (літ. А, Б) поштову адресу АДРЕСА_1 . Але при цьому, перенесення опор контактної мережі відповідно до проектної документації не здійснено. Фактично дві опори контактної мережі підприємства «Запоріжелектротранс» знаходяться в середині побудованих магазинів.
Такі обставини не лише порушують вимоги Законів та прийняті Відповідачем зобов`язання, а й створюють перешкоди у володінні та користуванні майном підприємства, його обслуговуванні відповідно до встановлених технічних вимог. Також, оскільки опори контактної мережі на яких змонтовані дроти з напругою 600 Вт та інші елементи, є джерелом підвищеної небезпеки, не виконання обов`язку з перенесення опор контактної мережі відповідно до проекту, створює реальну загрозу для життя та здоров`я людей.
Не виконання даної умови підприємства «Запоріжелектротранс» порушує п. 2.7.3.1.26 ПЕТТ, затв. наказом Держитлокомунгоспу України 10.12.96 №103, яким встановлені мінімальні нормативні відстані віддаленості елементів контактної мережі, що перебуває під напругою від інших об`єктів, встановленим правилам утримання контактної мережі та її елементів та системі технічного обслуговування і ремонту контактних мереж, що належать підприємству.
03.02.2017 року підприємство «Запоріжелектротранс» звернулося до Відповідача з вимогою про термінове виконання обов`язку перенесення опор контактної мережі відповідно до проектної документації.
07.02.2017 року було отримано відповідь, якою Відповідач підтвердив свої зобов`язання перед підприємством, але повідомив, що не має можливості вчинити відповідні дії у зв`язку з тим, що побудовані магазини арештовані та готуються на продаж відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до наданої копії акту опису та арешту майна від 16.09.2016 року ВП №51700836, складеного відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області, описано та накладено арешт на будівлю магазину літ. Б загальною площею 94,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та Відповідачу заборонено розпорядження та використання, вчинення будь-яких дій що можуть привести до зниження вартості майна.
З метою захисту порушених прав, разом з даною позовною заявою підприємством «Запоріжелектротранс» була подана відповідна заява про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження щодо будівлі літ. Б. по АДРЕСА_1 .
Що стосується будівлі літ. А по АДРЕСА_1 , то відсутні будь-які обставини, що перешкоджають виконати Відповідачем обов`язок з перенесення опори.
Відповідно до Статуту підприємства «Запоріжелектротранс» засновником та власником його майна є територіальна громада в особі Запорізької міської ради.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міський електричний транспорт», об`єкти міського електричного транспорту - рухомий склад, контактні мережі, тягові підстанції, колії трамвайні та метрополітену, а також споруди, призначені для забезпечення надання транспортних послуг.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про транспорт» до складу міського електротранспорту входять підприємства міського електротранспорту, що здійснюють перевезення пасажирів, рухомий склад, трамвайні і тролейбусні лінії, споруди енергетичного господарства та зв`язку та ін., що забезпечують роботу міського електротранспорту.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про транспорт», до земель міського електротранспорту належать землі, надані в користування під споруди енергетичного і колійного господарства та ін., необхідні для забезпечення роботи міського електротранспорту.
Функціонування транспорту нерозривно пов`язане з використанням землі. До земель транспорту ст. 67 Земельного кодексу України відносить землі, надані серед іншого підприємствам міського електротранспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об`єктів транспорту (будівель, споруд тощо).
Особливість цих земель полягає в тому, що вони розташовані в межах населеного пункту - міста Запоріжжя. Вони забезпечують колективні інтереси жителів міста, які об`єднані постійним проживанням у межах цього населеного пункту і складають основу територіальної громади. Землі міського електротранспорту належать територіальній громаді як первинному суб`єкту міського самоврядування, основному носію його функцій і повноважень.
Цільове призначення цих земель пов`язане з розміщенням на відповідних земельних ділянках будівель і споруд, а також об`єктів інженерної інфраструктури, які забезпечують роботу міського електротранспорту.
Використання земель не за цільовим призначенням суворо заборонене. Таким чином, невиконання обов`язку з перенесення опор контактної мережі, що належать підприємству «Запоріжелектротранс» порушує цілу низку законодавчих приписів щодо користування землею, щодо забезпечення безпеки під час експлуатації об`єктів підвищеної небезпеки, технічних вимог утримання споруд підприємств електротранспорту та ін.
Відповідно до ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав зазначаються такі способи як припинення дії, що порушує право (п. 3) ч.2 ст. 16) та примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5) ч. 2 ст.1).
Невиконання Відповідачем обов`язку з перенесення опор контактної мережі відповідно до проектної документації перешкоджає Позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а вимога підприємства з виконання вищезазначеного обов`язку в натурі у зв`язку з невиконанням Відповідачем самостійно та у добровільному порядку підлягає захисту у судовому порядку.

Посилаючись на вищезазначене просило суд, зобов`язати ОСОБА_1 виконати обов`язок в натурі шляхом виконання будівельно-монтажних робіт з переносу двох опор контактної мережі у зв`язку з проведеним будівництвом надбудови магазинів промислових товарів над підземним переходом на пл. Фестивальній з двох сторін (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166а літ. А, Б) відповідно до розробленої підприємством проектної документації та за авторським та технічним наглядом підприємства «Запоріжелектротранс» у строк протягом року з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2023 року позов задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1 виконати обов`язок в натурі шляхом виконання будівельно-монтажних робіт з переносу двох опор контактної мережі у зв`язку з проведеним будівництвом надбудови магазинів промислових товарів над підземним переходом на пл. Фестивальній з двох сторін (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166а літ. А, Б) відповідно до розробленої підприємством проектної документації та за авторським та технічним наглядом підприємства «Запоріжелектротранс» у строк протягом року з дня набрання рішенням суду законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3360 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Форінт»подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наступних положень закону. 
За ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є власником приміщення будівлі магазину літ. А за адресою: АДРЕСА_1 (частка 1/1). 

10.06.2004 між ОСОБА_1 (довіритель) та ПМП фірма «Вавілон» (повірений) був укладений Договір, згідно якого доручено виконати оформлення необхідних погоджень, рішень та технічних умов на будівництво об`єктів нерухомості: надбудова магазинів промислових товарів над підземним переходом напл. Фестивальній з двох сторін. 05.04.2005 між Запорізьким КПМЕ «Задоріжелектротранс» (виконавець) та ПМП фірма «Вавілон» (замовник) був укладений Договір №136 на виконання проектних робіт. Проектні роботи були виконані та робочий проект «Реконструкція підземного пішохідного переходу та вбудованих нежитлових приміщень на пл. Фестивальній з будівництвом торгових приміщень та надбудовою над входами переходу навісів та магазинів промислових товарів» 23.05.2005 було погоджено підприємством «Задоріжелектротранс» за умови виконання переносу опор контактної мережі з зони будівництва (а.с.8,9,13,14,17).

Сторони та треті особи, в тому числі апелянт, не заперечували до теперішнього часу дві опори контактної мережі підприємства «Запоріжелектротранс» знаходяться в середині побудованих магазинів. 

Обов`язок відповідача, як власника побудованих приміщень щодо перенесення опор контактних мереж виник з договору та існував як передумова для користування побудованими приміщеннями.

Тому суд першої інстанції правильно виходив з того, що за ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 2, 6 статті 11 ЦК України визначено, що Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Так, 23.05.2005 ОСОБА_1 надала підприємству «Запоріжелектротранс» гарантійний лист, яким гарантувала виконання робіт з переносу опор контактної мережі згідно розробленої підприємством проектної документації (а.с.18). Будівництво надбудови магазинів було завершено, рішенням виконавчого комітету ЗМР від 26.01.2006 №18/14 присвоєно підземному переходу з надбудованими магазинами (літ. А., Б) поштову адресу - АДРЕСА_1 (а.с.16), при цьому перенесення опор контактної мережі відповідно до проектної документації не здійснено. 
07.02.2017 ОСОБА_1 у відповіді на вимогу про виконання зобов`язань підтвердила свої зобов`язання перед позивачем, зазначаючи про неможливість виконати зобов`язання, з підстав арешту магазинів у виконавчому провадженні та підготовки їх до примусової реалізації, та заборони відповідачу розпоряджатися та використання, а вчинення будь-яких дій можуть привести до зниження вартості майна (а.с.18-20).

Відтак суд першої інстанції дійшов переконливого висновку про те, що відповідачка ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання про перенесення опор контактної мережі відповідно до робочого проекту «Реконструкція підземного пішохідного переходу та вбудованих нежитлових приміщень на пл. Фестивальній з будівництвом торгових приміщень та надбудовою над входами переходу навісів та магазинів промислових товарів».
Згідно з п.5 ч.1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Посиланням третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», на те, що позивач «Запоріжелектротранс» звернулося до суду одночасно з двома різними способами захисту, а саме: припинення дії, що порушує право-усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов);примусове виконання обов`язку в натурі шляхом виконання будівельно-монтажних робіт з переносу двох опор контактної мережі, не є підставою для відмови у задоволенні позову.
За положеннями ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зміст позовних вимог узгоджується з обраним позивачем способом захисту порушеного права та не суперечить закону.

Як зазначив суд першої інстанції, «Запоріжелектротранс» звернулось до суду тільки з одним способом захисту про зобов`язання ОСОБА_1 виконати обов`язок в натурі шляхом виконання будівельно-монтажних робіт з переносу двох опор контактної мережі у зв`язку з проведеним будівництвом надбудови магазинів промислових товарів над підземним переходом на пл. Фестивальній з двох сторін ( АДРЕСА_1 а літ. А, Б). Окремої вимоги про припинення відповідачкою дій, що порушує право, позивачем не пред`являлось. 
До того ж як зазначив суд першої інстанції, перелік способів захисту, визначених у ст. 16 ЦК, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. 

Заперечуючи проти оскаржуваного судового рішення, апелянт разом з тим не зазначив яким чином оскаржуване судове рішення порушує його права.

Судова колегія враховує, що виконання відповідачем обов`язку, покладеного на неї судом, не передбачає жодних руйнувань та не тягне для апелянта будь-яких негативних наслідків, позаяк проект перенесення опор передбачає побудову нової опори за межами побудованих приміщень з перенесенням на неї контактної мережі.

Судова колегія також враховує, що майно ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс», зокрема і опори контактної мережі, є комунальною власністю яке закріплено за підприємством на праві господарського відання (т.2 а.с. 82,83,85-103).
Контактні мережі, в т.ч. опорні конструкції, обліковуються на балансі позивача. Тобто, опорні конструкції № 153 та № 164, є складовою частиною контактних мереж тролейбусної лінії, які в свою чергу входять до складу об`єктів міського електротранспорту (ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс») та є комунальною власністю.

Судом першої інстанції було враховано, що дотепер опори знаходяться всередині магазинів, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості проводити їх обстеження, технічне обслуговування і ремонт.
Згідно з вказаними вище ДБН В.2.3-18:2007, опори контактної мережі можна розміщувати у дворах, біля стін будинків, у зонах зелених насаджень, але не всередині будинків чи споруд.

Відтак невиконання відповідачем свого обов`язку з перенесення опор порушує права та інтереси ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс», які полягають в необхідності надання транспортних послуг територіальній громаді м. Запоріжжя, в зв`язку з чим обраний позивачем спосіб захисту щодо зобов`язання ОСОБА_1 виконати обов`язок в натурі шляхом виконання будівельно-монтажних робіт з переносу двох опор контактної мережі, є ефективним, тобто відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечує поновлення порушеного права

Експертним висновком також підтверджено, що опори контактної мережі потребують перенесення за межі будівель розробкою відповідної проектної документації.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, судова колегія також звертає увагу, що експлуатація контактних мереж, на яких змонтовані дроти з напругою 600 Вт та інші елементи, становить джерело підвищеної небезпеки, а відтак невиконання відповідачкою ОСОБА_1 обов`язку з перенесення опор контактної мережі відповідно до проекту, створює реальну загрозу для життя та здоров`я людей та порушує чинне законодавство в галузі експлуатації об`єктів підвищеної небезпеки, технічних вимог утримання споруд підприємства електротранспорту.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

З огляду на наведене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

Тож судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2023 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

                                                                               О.З Поляков