ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 серпня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 215/2040/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року в адміністративній справі №215/2040/22 (головуючий суддя першої інстанції Рябчук О.С.) за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 24.06.2022 року (згідно штампу на поштову конверті) звернулась до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, в якому просила:
- встановити наявність компетенції (повноважень) начальника УПСЗН виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Каретіної О.В. у сфері правління, в тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 03.05.2022 року вх.266 звернутися до Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради для прийняття рішення по цій заяві до правового порядку ст.144 Конституції України і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю;
- визнати протиправною бездіяльність начальника УПСЗН виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Каретіної О.В. за результатом розгляду заяви від 03.05.1022 року вх.266, яка виявилася у належному реагуванні, у ненаданні належно завірених копій цієї заяви, у порушенні строку надсилання письмового повідомлення фізичній особі, про вибір такої особи в наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі особі з інвалідністю та зобов`язати виконати таку процедуру;
- встановити наявність компетенції (повноважень) начальника УПСЗН виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради Каретіної О.В. у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, за результатом розгляду заяви від 03.05.2022 року вх.266 включити її сина - ОСОБА_2 до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі особі з інвалідністю і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати виконувати таку процедуру.
Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2022 року матеріали справи №215/2040/22 за позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с. 8-9).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року адміністративний позов повернуто позивачу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року скасовано та направлено справу №215/2040/22 для продовження розгляду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. 

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених судом обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуване рішення суперечить статтям 3, 22, 64 Конституції України, приписам Кодексу адміністративного судочинства України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Скаржник просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених в позові.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є інвалідом першої групи, що підтверджується довідкою №538742 (а.с. 5).
03.05.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг раді з заявою, в якій просила:
- включити її сина ОСОБА_2 до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги догляду на професійній основі особі з інвалідністю, який вже надає послуги з догляду на непрофесійній основі, є акти обстеження його побутових умов від 06.01.2022 року, 21.01.2022 року;
- надати належно завірені дві копії цієї заяви від 03.05.2022 року з реєстраційними номерами;
- частково загладити її моральні страждання сумою у 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 2481 грн. х 1000 = 2481000грн.;
- вчасно надіслати письмове повідомлення ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 про її вибір його для надання соціальних послуг з догляду на професійній основі особі з інвалідністю;
- звернутись до Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради для прийняття рішення по цій заяві до правового порядку ст.44 Конституції України з проханням забезпечити соціальний захист для неї, як онкохворої.
Заяву прийнято УПСЗН виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради 03.05.2022 року, вхідний номер №266.
Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради 11.05.2022 року розглянуто звернення Алефтини Стояновської від 03.05.2022 року за вх. №266 та надано вмотивовану відповідь за вих. №1237, до якої додано ксерокопії заяви від 03.05.2022 вх. №266 в кількості 2 шт..
Вказану відповідь направлено на адресу позивача 13.05.2022 року відповідно до квитанцій та реєстру вихідної кореспонденції виконкому Тернівської районної у місті ради.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач оскаржила такі дії до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції зазначив, що порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді заяви від 03.05.2022 року вх.№ 266: термінів розгляду, не вирішення питань, заявлених у заяві від 03.05.2022 року вх.№266, не надання на них відповіді та не повідомлення позивача про результат розгляду з боку відповідача, судом не встановлено, а позиція позивача, викладена у позовній заяві, не підтверджена та не доведена.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення врегульовано Законом України №393/96-ВР від 02.10.1996 року «Про звернення громадян» (далі по тексту – Закон №393).
Частиною першою статті 1 Закону №393 передбачено право громадянина України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина 1 статті 3 Закону України «Про звернення громадян»).
Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до статті 4 цього Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
-порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
-створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
-незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Статтею 7 Закону №393 передбачено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Відповідно до статті 16 Закону №393 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 18 Закону №393 встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
знайомитися з матеріалами перевірки; 
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Відповідно до статті 19 Закону №393 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Положеннями статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Термін розгляду звернень громадян визначено статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.
У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що на запит ОСОБА_1 за №266 від 03.05.2022 року було надано письмову відповідь, яку направлено на адресу позивача: АДРЕСА_2 , відповідно до реєстру поштового відправлення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради та квитанції (а.с. 54-55).
Як вбачається з матеріалів справи у листі від 11.05.2022 року №1237 відповідачем надано відповідь на питання, що було поставлено заявником у зверненні разом з посиланням на діюче законодавство, а також надані копії заяви. У зазначеній відповіді також зазначено, що заявником неодноразово порушувалось це ж саме питання та вже надавались відповіді з цього ж питання, а саме:
- 23.12.2021, 26.01.2022, 27.01.2022, 18.02.2022, 12.04.2022 до начальника управління;
- 31.12.2021, 04.01.2022, 10.01.2022, 12.01.2022, 03.02.2022 до контакт - центру «Гаряча лінія голови облдержадміністрації»;
- 31.12.2021, 10.01.2022, 11.01.2022, 20.01.2022, 28.01.2022 до державної установи «Урядова гаряча лінія»;
- 05.01.2022 до департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації;
- 17.01.2022 до контакт-центру м. Кривого Рогу (а.с. 60).
Тобто, відповідачем не допущено порушень чи протиправної бездіяльності та дотримано вимог Закону України №393 при розгляді звернення позивача, а позиція скаржника викладена у позовній заяві та в апеляційній скарзі спростовується наведеними вище матеріалами справи.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року в адміністративній справі №215/2040/22 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року в адміністративній справі №215/2040/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко