Ухвала
 
02 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 307/151/21
 
провадження № 61-9865ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду             від 29 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Надія Михайлівна, про скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 29 травня 2023 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3                    до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»                           (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Н. М., про скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем задоволено.
Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 280,40 кв. м, житловою площею 178 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна                                в реєстрі речових прав 1074327221244 за АТ КБ «ПриватБанк», вчинену                      26 жовтня 2016 року приватним нотаріусом міського нотаріального округу Стойка Н. М., зареєстрований у державному реєстрі під №1881.
 
У липні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 травня 2023 року.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                      від 11 липня 2023 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату; уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга                    з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду                      у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок представник АТ КБ «ПриватБанк» направило матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 11 липня 2023 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.
 
Так, до Верховного Суду надійшли платіжні інструкції про сплату                                    АТ КБ «ПриватБанк» судового збору за подання касаційної скарги на загальну суму 1 816 грн та заява, подана на виконання вимог ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2023 року.
 
Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду     від 11 липня 2023 року виконано АТ КБ «ПриватБанк» не у повному обсязі, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником не подано до суду касаційної інстанції касаційної скарги                                 із зазначенням підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених                                    у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно               у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених                   частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої                 статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права                   у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1                            частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно          у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення                 з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
 
У разі оскарження судових рішень на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі слід зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
 
У заяві, поданій на виконання вимог ухвали Касаційного цивільного суду                    у складі Верховного Суду від 11 липня 2023 року, АТ КБ «ПриватБанк» узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
Касаційна скарга містить посилання на висновки Верховного Суду, проте заявником не зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти)                          частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) заявником подається касаційна скарга, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Оскільки у відведений судом строк, станом на 02 серпня 2023 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                                        від 11 липня 2023 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу                                                    АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 травня 2023 року потрібно вважати неподаною та повернути.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню                    із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду             від 29 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Надія Михайлівна, про скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець