УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа 295/8954/20 
Категорія 64 
Додаткова постанова 
Іменем України

27 липня 2023 року Житомирський апеляційний суду в складі:

головуючої судді:         Талько О.Б. ,
суддів:                         Шевчук А.М. , Коломієць О.С. ,
за участю секретаря     Кравчук Л.С. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_5 - адвоката Омельчука Ігоря Миколайовича , про ухвалення додаткового рішення у справі  №295/8954/20 за позовом   ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про вселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення  Богунського районного суду  м. Житомира від 8 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Воробйової Т.А. , -
в с т а н о в и в :
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 8 лютого 2023 року позов задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_7 не чинити перешкоди ОСОБА_5 у користуванні її власністю - 1/2 часткою квартири за адресою: АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_5 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 840 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 11 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, а рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 8 лютого 2023 року, - без змін.
12 липня 2023 року представник позивачки - адвокат Омельчук І.М. , звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити у справі додаткову постанову, якою вирішити питання про судові витрати з оплати наданої правничої допомоги. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява про ухвалення додаткової постанови підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст.137 ЦПК України також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність"» передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до статті 19 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Пунктом 6 частини 1 статті 1 цього Закону до інших видів правової допомоги віднесено: види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_5 надавалася правнича допомога адвокатом Омельчуком І.М .
Копія договору про надання правничої допомоги від 18 квітня 2023 року містить інформацію про те, що за правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі 10000 грн. 
Разом з цим при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви представника позивачки та стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 

Керуючись ст.ст. 270, 381 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_5 - адвоката Омельчука Ігоря Миколайовича , задовольнити.
Ухвалити у справі №295/8954/20 додаткове рішення.
Стягнути із ОСОБА_7 на користь   ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі  5000 грн. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: