Дата документу 02.08.2023 Справа № 335/8340/20

Запорізький Апеляційний суд

ЄУН 335/8340/20 Пр. № 22-ц/807/1233/23  	Головуючий у 1-й інстанції Воробйов А.В. Повний текст рішення складено 31.03.2023 року.  Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2023 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                        Камалової В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах інших позивачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2023 року за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (надалі – КУ «Облводоканал» ЗОР), Головного управління національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди, пені

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах інших позивачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. ), в якому просив стягнути з КП «Облводоканал» ЗОР на користь позивачів майнову шкоду в розмірі 4466825,69 грн. в рівних частинах по 1488941,89 грн. кожному; стягнути з КП «Облводоканал» ЗОР на користь позивачів пеню в розмірі 768294,02 грн. в рівних частинах по 256098 грн. кожному; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивачів майнову шкоду в розмірі 6126436,81 грн. в рівних частинах по 2042145,60 грн. кожному; стягнути з КП «Облводоканал» ЗОР на користь кожного з позивачів сплачені судові витрати в розмірі 3503,34 грн.
В обґрунтування свого позову позивачі зазначали, що 04.04.2012 року між КП «Облводоканал» ЗОР (далі Зберігач) та ТОВ «НВП «Променергосервіс» (далі Поклажодавець) укладено договір зберігання №4-04-12. Відповідно до п.1.1 договору зберігання Поклажодавець передає на зберігання з подальшою реалізацією, а Зберігач приймає і зобов`язується зберігати до моменту придбання та застосування у своїй технології препарат «Сіквест» (ортополіфосфат натрію) в кількості 18000 кг (далі майно). 
Згідно із актом прийому-передачі від 16.04.2012 року, який є невід`ємною частиною договору від 04.04.2012 року №4-04-12, Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв «Сіквест» (ортополіфосфат натрію) в кількості 15 тонн.
Відповідно до п.2.1 договору, зберігання, Зберігач зобов`язаний: прийняти майно; забезпечити збереження майна протягом строку дії цього договору; повернути майно за першою вимогою Поклажодавця; нести матеріальну відповідальність за псування, втрату, недостачу майна. 
Відповідно до п.1.4 договору зберігання, придбання Зберігачем майна («Сіквест» ортополіфосфат натрію) в кількості 18000 кг. У власність для застосування у своїй технології відбувається на підставі договору купівлі-продажу.
У зв`язку з тим, що Зберігач не придбав майно і не заплатив за нього гроші, 29.05.2019 року Поклажодавець направив Зберігачу претензію №1 від 27.05.2019 року з проханням повернути препарат «Сіквест» (ортополіфосфат натрію). 
Листом №12/0806 від 11.06.2019 року Зберігач попросив для розгляду претензії надати копії документів, на які є посилання в претензії.
Листом №19/06-1 від 19.06.2019 року Поклажодавець направив Зберігачу копію договору зберігання №4-04-12 від 04.04.2012 року і копію акту прийому-передачі від 16.04.2012 року, але відповіді не отримав.
13.03.2020 року Поклажодавець направив Зберігачу повтору претензію з проханням повернути препарат «Сіквест».
Листом №12/0444 від 16.03.2020 року Зберігач повідомив, що препарат «Сіквест» був вилучений співробітниками поліції Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя №331/8440/17 від 11.12.2017 року, якою надано тимчасовий доступ до речей і документів, з подальшим їх вилученням у кримінальному провадженні №12017080020003403, внесеного в ЄРДР 29.11.2017 за ст.356 КК України з можливістю передачі законному власнику ТОВ «НВП «Променергосервіс», які перебувають у володінні КП «Облводоканал» ЗОР, а саме препарат «Сіквест». Вказаний препарат у КП Облводоканал» ЗОР відсутній. Зберігач порекомендував для повернення препарату звертатися до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Адвокат Аветисян Р.М., діючі в інтересах Поклажодаця, ознайомився з матеріалами кримінального провадження №№12017080020003403 і з`ясував таке. 
В провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження №12017080020003403, внесене до ЄРДР 29.11.2017 року за ст.356 КК України. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2017 року надано старшому слідчому Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Тимошенко А.В. або уповноваженій особі за його дорученням тимчасовий доступ до речей, з можливістю їх подальшого вилучення для передачі законному власнику ТОВ «Променергосеравс», які перебувають у володінні КП «Облводоканал» ЗОР за адресою Запорізька область, Якимівський район, територія Якимівської сільської ради, автодорога Якимівка-Червоноармійськ-Черноземне 8 км. комплекс водопровідних очисних споруд Експлуатаційного цеху водопостачання Західного групового трубопроводу «Облводоканал» ЗОР, саме препарату «Сіквест» в кількості 107 шт. у відрах та 40 шт. у бочках.
20.12.2017 року слідчий Тимошенко А.В. вилучив препарат «Сіквест» в кількості 107 шт. у відрах та 40 шт. у бочках та передав його незнайомому ТОВ «НВП «Променергосервіс» громадянину ОСОБА_4 . 
Дії старшого слідчого СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Тимошенко А.В. по вилученню та передачі препарату «Сіквест» є незаконними з таких підстав.
Слідчий Тимошенко А.В. звертаючись до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, з подальшим їх вилученням у вищезазначеному кримінальному провадженні, вказав, що 29.11.2017 року до Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява директора ТОВ «НВП «Променергосервіс» - Киселева А.В. про те, що 18.04.2013 року в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №42013080390000014 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України, відносно службових осіб КОС КП «Водоканал» ЗОР було проведено ряд обшуків на об`єктах вказаного комунального підприємства, зокрема на території Якимовської селищної ради Запорізької області, в ході якого було вилучено майно, яке фактично належить ТОВ «НІП «Променергосервіс», а саме препарат «Сіквест» в кількості 107 шт. у відрах, 40 шт. у бочках. Після цього, вказане майно було опечатано та залишено на відповідальне зберігання в комплексі очисних споруд Експлуатаційного цеху водопостачання Західного групового трубопроводу КП «Облводоканал» ЗОР, що розташоване за адресом: Запорізька область, Якимівський район, територія Якимівської сільської ради, автодорога Якимівка-Червоноармійськ-Черноземне 8 км. В подальшому, 29.09.2014 року, кримінальне провадження №№42013080390000014 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), однак вилучене майно по сьогоднішній день знаходиться за місцем його вилучення. Препарат «Сіквест» у кількості 107 шт. у відрах та 40 шт. у бочках речовим доказом у кримінальному провадженні не визнавався. Вказане майно, відповідно до договору №2606-12 від 26.06.2012 ТОВ НВП «Променергосервіс», як переможець конкурсних торгів по закупівлі КОС КП «Водоканал» ЗОР предмету закупівлі «24.13.1 «Елементи, кислоти та основи неорганічні (препарат «Сіквест») взяло на себе зобов`язання поставки до КОС КП «Водоканал» ЗОР препарату «Сіквест». Протягом 26.06.2012 18.04.2013 ТОВ НВП «Променергосервіс» на виконання умов вказаного договору поставляло до КОС КП «Водоканал» ЗОР вищевказану продукцію, та загалом станом на 18.04.2013 за вищевказаною адресом знаходились об`єми поставленої продукції в кількості 107 шт. у відрах та 40 шт. у бочках, за яку КОС КП «Водоканал» по теперішній час не перерахувало на р/р ТОВ НВП «Променергосервіс» грошові кошти за поставлену продукцію.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2017 року по справі №1-кс/331/4495/2017 клопотання старшого слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Тимошенко про тимчасовий доступ до речей і документів, з подальшим їх вилученням у кримінальному провадженні №12017080020003403, внесеного до ЄРДР 29.11.2017 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України було задоволено та надано доступ до речей з можливістю їх подальшого вилучення для передачі законному власнику ТОВ «НВП «Променергосервіс», які перебувають у володінні КП «Облводоканал» ЗОР за адресом: Запорізька область, Якимівський район, територія Якимівської сільської ради, автодорога Якимівка-Червоноармійськ-Черноземне 8 км комплекс водопровідних очисних споруд Екплуатаційного цеху водопостачання Західного групового трубопроводу «Облводоканал» ЗОР, а саме препарату «Сіквест» в кількості 107 шт. у відрах та 40 шт. у бочках. Тобто, слідчий мав право вилучити тільки препарат «Сіквест», який був поставлений за договором поставки №2606-12 від 26.06.2012, а вилучив препарат «Сіквест» що знаходиться у підприємства на зберіганні за договором зберігання №4-04-12 від 04.04.2012 року. 
ТОВ «НВП «Променегосервіс» в зв`язку з бойовими діями з 2014 року не веде будь-яку діяльність, не подавало заяви про внесення до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення. Заяву ОСОБА_5 не підписував, печатку підприємства на неї не ставив. 
ОСОБА_4 , представившись юрисконсультом підприємства, на підприємстві ніколи не працював. ОСОБА_4 діяв від імені ТОВ «НВП «Променергосервіс» на підставі довіреності №04/12/17 від 04.12.2017 року. Вказану довіреність підприємство не видавало, повноважень на отримання майна підприємства вона не містить. На довіреності місце її видачі зазначено: м. Луганськ але ТОВ «НВП «Променергосервіс» в м. Луганську ніколи не знаходилося, вилучене майно підприємством не отримано.
Посилаючись на ст.ст.237,244, 246, 1000, 1003 ЦК України, позивач зазначав, що за вказаною довіреністю старший слідчий Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Тимошенко А.В. не мав права видавати майно ОСОБА_4 . Крім того, відомості до ЄРДР внесено з порушенням правил територіальної підсудності. Таким чином, дії по вилученню препарату є незаконними. 
Відповідно до довідки ТОВ «НВП «Променергосервіс» №18/09-1 від 18.09.2020 року ТОВ «НВП «Променергосервіс» не веде господарську діяльність з 2014 року; заяву про вчинене кримінальне правопорушення №27/11/2017-1 від 27.11.2017 року на ім`я керівника Запорізької місцевої прокуратури не подавало;  ОСОБА_6 на підприємстві ніколи не працював; довіреність №04/12/17 від 04.12.2017 року на ОСОБА_6 не надавало; ні які товарно-матеріальні цінності від ОСОБА_6 не отримувало. 
Також, посилаючись на ст.ст.19 ч.2, 41, 56 Конституції України, ст.ст.22, 1166, 1174 ЦК України, Положення про Державну казначейську службу України, позивач вказує, що 02.05.2020 на адресу Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні №12017080020003403 направило заяву №30/04-1 від 30.04.2020 рекомендованим листом, з проханням передати препарат «Сіквест» ТОВ «НВП «Променергосервіс» або відшкодувати його вартість в сумі 10114275 грн. Листом №7025/41/-/-4-2020 слідчий СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області повідомив, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні 12017080020003403 від 29.11.2017 за ст.356 КК України направлене на всебічне, повне, об`єктивне дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, тому вирішити питання щодо передачі препарату «Сіквест» або відшкодувати його вартість в суму 10114275 грн. на даний час не можливо. 
Позивач також зазначав, що старшим слідчим СВ Олександрівського ВП ДВП НУНП в Запорізькій області Тимошенко А.В. вилучено 8675 кг. Препарату «Сіквест» з наступного розрахунку: 107 відер х 25 кг. = 2675 кг. і 40 бочок х150 кг. = 6000 кг., всього 2675 + 6000 8675кг.
Відповідно до п.4 договору зберігання №4-04-12 від 04.04.2012 року, вартість препарату «Сіквест» за 1 кг. склала 25 доларів США.
Тому, розмір заподіяної ТОВ «НВП «Променергосервіс» шкоди, заподіяної незаконними діями старшого слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області склав: 8675 кг. х 25 доларів США = 216875 доларів США, що за курсом валют НБУ станом на 25.09.2020 року складає 28,2487 грн. за 1 долар США, тому 216875 доларів США становлять 216875 х 28,2487 = 6126436, 81 грн.
Позивач вважав, що вищезазначена сума повинна бути стягнута з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України. 
Також, посилаючись на вимоги ст.ст. 509, 525, 526, 530, 629, 936, 938, 942,944 951, 953 ЦК України, позивач зазначав, що на зберігання КП «Облводоканал» ЗОР ТОВ «НВП «Променергосервіс» здало 15000 кг. препарату «Сіквест». Страшим слідчим СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Тимошенко А.В. вилучено 8675 кг., тобто 15000 8675 = 6325 кг препарату «Сіквест» залишилося на зберіганні у КП «Облводоканал» ЗОР.
Відповідно до п. 4 договору зберігання №4-04-12 від 04.04.2012 року, КП «Облводоканал» ЗОР зобов`язане за псування, втрату, недостачу майна виплатити ТОВ «НВП «Променергосервіс» 25 доларів США за 1 кг продукції.
На 2 претензії (від 27.05.2019 року та 13.03.2020 року) і заяву від 23.06.2020 року КП «Облводоканал» ЗОР не повернуло препарат «Сіквест» в добровільному порядку. КП «Облводоканал» ЗОР зобов`язане виплатити 6325 кг х 25 доларів США = 158125 доларів США.
Згідно курсу валют НБУ офіційний курс гривні до долару США станом на 25.09.2020 року складає 28,2487 грн. за 1 долар США. 158125 доларів США становлять 158125 х 28,2487 = 4466825,69 грн.
Також, посилаючись на вимоги ст.ст. 549, 552, ЦК України, ст.ст.230, 231 ГК України, позивач вказує, що відповідно до п.4.4 договору зберігання №4-04-12 від 04.04.2012 року, несвоєчасне повернення майна, Зберігач (КП «Облводоканал» ЗОР) зобов`язаний виплатити Поклажодавцеві (ТОВ «НВК «Променергосервіс») пеню в розмірі 0,2 відсотка від несплаченої суми за кожен день прострочення.
23.06.2020 року ТОВ «НВП «Променергосервіс» направило КП «Облводоканал» ЗОР заяву з проханням повернути препарат «Сіквест» в строк до 01.07.2020 року або виплатити 4231946,81 грн. і повідомити час і місце для повернення препарату «Сіквест».
КП «Облводоканал» ЗОР отримало вказану заяву 28.06.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням, проте препарат «Сіквест» не повернуто, сума 4231946,81 грн. не сплачена, на заяву відповіді на надано.
Пеня за період з 01.07.2020 року по 25.09.2020 року склала: 158125 доларів США х 86 днів прострочення х0,2 відсотка = 27197,5 доларів США.
Згідно курсу валют НБУ офіційний курс гривні до долара США станом на 25.09.2020 року складає 28,2487 грн. за 1 долар США. 27197,5 доларів США становлять 27197,5 х 28,2487 = 768294,02 грн.
Позивач також зазначав, що 24.08.2020 року між ТОВ «НВП «Променергосервіс» і позивачами укладений договір про відступлення права вимоги. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору: Первісний кредитор «ТОВ «НВП «Променергосервіс» передає належне йому право вимоги згідно з Договором зберігання №4-04-12 від 04.04.2012 року укладеним між КП «Облводоканал» ЗОР та ТОВ «НВП «Променергосервіс» (Основний договір), нові кредитори (позивачі) приймають право вимоги що належне первісному кредитору за Основним договором в рівних частинах. До Нових кредиторів переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умов, що існують на момент укладення цього договору в рівних частинах, тобто по 1/3 частині кожному.
Листом №31/08-1 від 31.08.2020 року ТОВ «НВП «Променергосервіс» повідомило КП «Облводоканал» ЗОР про укладення договору про переуступку права вимоги.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Воробйова А.В. (т.с. 1 а.с.71).
Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 72) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2023 року (т.с. 3 а.с. 87-94) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у цій справі відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні,  ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах інших позивачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі (т.с. 3 а.с. 99-104) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачів у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 3 а.с. 118).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 09 травня 2023 року (т.с. 3 а.с. 119), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с. 3 а.с. 120), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень), а також відпустки судді-доповідача у період з 19.06.2023 року по 19.07.2023 року включно (т.с. 3 а.с. 200).
Усі відповідачі: ГУНП в Запорізькій області (т.с. 3 а.с. 140-156), КП «Облводоканал» ЗОР (т.с. 3 а.с. 162-173) та ДКСУ в Запорізькій області (т.с. 3 а.с. 174-199) подали апеляційному суду відзиви на вищезазначену апеляційну скаргу позивачів у цій справі.
Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 206) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання сторони позивачів (т.с. 3 а.с. 201-202).
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 3 а.с. 121-131, 157), у тому числі сторони через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи не з`явились, окрім позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), який діє у своїх інтересах та в інтересах інших позивачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , (т.с. 3 а.с. 105-106) та представника відповідача ГУНП в Запорізькій області - Крамар В.В.(т.с. 3 а.с. 208-209), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників справи, що не з`явились, за присутності позивача ОСОБА_1  (в режимі відеоконференції), який діє у своїх інтересах та в інтересах інших позивачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , (т.с. 3 а.с. 105-106) та представника відповідача ОСОБА_7 (т.с. 3 а.с. 208-209).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цієї справи, що з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача  ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах інших позивачів -  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови… 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачам у задоволенні їх позову у повному обсязі, керувався ст. ст. 12, 13, 76-82,89,263-265 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоведеності всіх позовних вимог позивачу цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає.

Так, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи правильно виходив із такого.
Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За змістом ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно із п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст.81,76 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 04.04.2012 року між КП «Облводоканал» ЗОР (далі Зберігач) та ТОВ «НВП Променергосервіс» (далі Поклажодавець) укладено договір зберігання №4-04-12. Відповідно до п.1.1 договору зберігання Поклажодавець передає на зберігання з подальшою реалізаціє., а Зберігач приймає і зобов`язується зберігати до моменту придбання та застосування у своїй технології препарат «Сіквест» (ортополіфосфат натрію) в кількості 18000 кг (далі майно) (т.с. 1 а.с.25). 
Згідно із актом прийому передачі від 16.04.2012 року, який є невід`ємною частиною договору від 04.04.2012 року №4-04-12 Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв «Сіквест» (ортополіфосфат натрію) в кількості 15 тонн (т.с. 1 а.с.26).
Відповідно до п. 2.1 договору, зберігання, Зберігач зобов`язаний: прийняти майно; забезпечити збереження майна протягом строку дії цього договору; повернути майно за першою вимогою Поклажодавця; нести матеріальну відповідальність за псування, втрату, недостачу майна. 
В силу вимог п.1.4 договору зберігання, придбання Зберігачем майна «Сіквест» (ортополіфосфат натрію) в кількості 18000 кг у власність для застосування у своїй технології відбувається на підставі договору купівлі-продажу.
01.10.2012 року між сторонами підписана додаткова угода до договору зберігання. Відповідно до п.1 угоди п.1.1 договору викладений в наступній редакції: «Поклажедавець» передає на зберігання з метою подальшої реалізації, а «Зберігач» приймає та зобов`язується зберігати до моменту придбання та застосування в своїй технології препарат «Сіквет» в кількості 15 тн., поіменоване у подальшому «майно»; п.1.4 договору викладений в наступній редакції: Придбання «Зберігачем» майна (препарат Сіквест»») в кількості 15 тн. у власність для застосування своєї технології відбувається на підставі договору купівлі продажу (т.с. 1 а.с. 87).
29.05.2019 року Поклажодавець направив Зберігачу претензію №1 від 27.05.2019 року з проханням повернути препарат «Сіквест» (ортополіфосфат натрію) (т.с.1 а.с.27). 
Листом №12/0806 від 11.06.2019 року Зберігач попросив для розгляду претензії надати копії документів, на які є посилання в претензії (т.с.1 а.с.28).
Листом №19/06-1 від 19.06.2019 року Поклажодавець направив Зберігачу копію договору зберігання №4-04-12 від 04.04.2012 року і копію акту прийому-передачі від 16.04.2012 року, але відповіді не отримав (т.с. 1 а.с.29).
13.03.2020 року Поклажодавець направив Зберігачу повтору претензію з проханням повернути препарат «Сіквест» (т.с.1 а.с.31).
Листом №12/0444 від 16.03.2020 року Зберігач повідомив, що препарат «Сіквест» був вилучений співробітниками поліції Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя №331/8440/17 від 11.12.2017 року, якою надано тимчасовий доступ до речей і документів, з подальшим їх вилученням у кримінальному провадженні №12017080020003403, внесеного в ЄРДР 29.11.2017 за ст.356 КК України з можливістю передачі законному власнику ТОВ «НВП «Променергосервіс», які перебувають у володінні КП «Облводоканал» ЗОР, а саме препарат «Сіквест». Вказаний препарат у КП «Облводоканал» ЗОР відсутній (т.с.1 а.с.30). 
24.08.2020 року між ТОВ «НВП «Променергосервіс» і позивачами укладений договір про відступлення права вимоги. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору: Первісний кредитор «ТОВ «НВП «Променергосервіс» передає належне йому право вимоги згідно з Договором зберігання №4-04-12 від 04.04.2012 року укладеним між КП «Облводоканал» ЗОР та ТОВ «НВП «Променергосервіс» (Основний договір), нові кредитори (позивачі) приймають право вимоги що належне первісному кредитору за Основним договором в рівних частинах. До Нових кредиторів переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умов, що існують на момент укладення цього договору в рівних частинах, тобто по 1/3 частині кожному (т.с.1 а.с.38).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч.1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.
Ч. 2 ст. 949 ЦК України передбачено, що річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання.
Згідно з ч. 1 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.
Позивач стверджує, що на зберігання КП «Облводоканал» ЗОР ТОВ «НВП «Променергосервіс» здало 15000 кг. препарату «Сіквест». Страшим слідчим СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Тимошенко А.В. вилучено 8675 кг., тобто 15000 8675 = 6325 кг. препарату «Сіквест» залишилося на зберіганні у КП «Облводоканал» ЗОР.
Відповідно до п. 4 договору зберігання №4-04-12 від 04.04.2012 року, КП «Облводоканал» ЗОР зобов`язане за псування, втрату, недостачу майна виплатити ТОВ «НВП «Променергосервіс» 25 доларів США за 1 кг. продукції.
На 2 претензії (від 27.05.2019 року та 13.03.2020 року) і заяву від 23.06.2020 року КП «Облводоканал» ЗОР не повернуло препарат «Сіквест» в добровільному порядку. КП «Облводоканал» ЗОР зобов`язане виплатити 6325 кг х 25 доларів США = 158125 доларів США. Згідно курсу валют НБУ офіційний курс гривні до долару США станом на 25.09.2020 року складає 28,2487 грн. за 1 долар США. 158125 доларів США становлять 158125 х 28,2487 = 4466825,69 грн.
Крім того, розраховуючи матеріальну шкоду за неповернення майна, позивачі вказують в заяві, що відповідно до п.4 договору зберігання №4-04-12 від 04.04.2012, вартість 1 кг. препарату «Сіквест» склала 25 доларів США, разом з тим, договір зберігання не містить погодженої сторонами вартості майна, що передається на зберігання, а п.4 договору №4-04-12 передбачає обов`язок зберігача сплатити поклажедавцю за псування, втрату, недостачу майна виплатити 25 доларів США за 1 кг. продукції, що не є вартістю майна переданого на зберігання. 
Окрім цього, за змістом акту прийому - передачі від 16.04.2012 року, який є невід`ємною частиною договору від 04.04.2012 року №4-04-12 Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв «Сіквест» (ортополіфосфат натрію) в кількості 15 тонн, без зазначення вартості. При цьому в акті приймання-передачі не наведено родових чи індивідуальних ознак майна, які дали би змогу ідентифікувати передане на зберігання майно. Також сторони у зазначеному акті приймання-передачі майна також не визначили вартості переданого майна та його комплектності.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зі змісту зазначеного акту приймання-передачі неможливо встановити кількість майна, переданого на зберігання, та його вартість.
Складання акту приймання-передачі майна на відповідальне зберігання із зазначенням усіх необхідних відомостей про майно насамперед спрямовано на захист інтересів позивача як власника майна, оскільки повернення майна зі зберігання здійснюється відповідно до переліку майна, зазначеного у такому акті. Однак позивач підписав акт приймання-передачі майна на зберігання у виді, який не дає змоги встановити, яке саме майно передано на зберігання відповідачеві, хоча і мав можливість навести достатні для ідентифікації майна відомості, а також зазначити комплектність і вартість такого майна.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення з КП «Облводоканал» ЗОР майнову шкоду в розмірі 4466825,69 грн. з підстав недоведеності заявленої вимоги.
Також, судом першої інстанції було правильно встановлено, що п.4.4 договору зберігання №4-04-12 від 04.04.2012 року, передбачено обов`язок Зберігача за несвоєчасне повернення майна, Зберігач (КП «Облводоканал» ЗОР) виплатити Поклажодавцеві (ТОВ «НВК «Променергосервіс») пеню в розмірі 0,2 відсотка від несплаченої суми за кожен день прострочення.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).
Як правильно встановив суд першої інстанції, суму пені позивачем розраховано виходячи з заявленої у позові вимоги про відшкодування майнової шкоди, пред`явленої до КП «Облводоканал» ЗОР в розмірі 4466825 грн. 
Разом з тим, суд першої інстанції вже надав правильну оцінку розміру майнової шкоди, про що зазначено вище, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстави для задоволення вимоги про стягнення з КП «Облводоканал» на користь позивачів пеню в розмірі 768294,02 грн. відсутні.
Судом першої інстанції також правильно було встановлено, що 26.06.2012 року між ТОВ «НВП «Променергосервіс» та КП «Облводоканал» ЗОР укладено договір про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти від 26.06.2012 №2606-12. Відповідно до п.1.1 п.1.2 договору поставки Постачальник (ТОВ «НВП «Променергосервіс» у 2012 році зобов`язується поставити Замовникові (КП «Облводоканал» ЗОР) «Елементи, кислоти та основи неорганічні» препарат «Сіквест», а Замовник прийняти і оплатити товар, в кількості 18 тн.. Загальна ціна договору (п.2.1 договору) складала 3645000 грн., у т.ч. ПДВ (т.с.1 а.с.88).
ТОВ «НВП «Променергосервіс» в рахунок поставки переданий препарат «Сіквест» за видатковими накладними №280901 від 28.09.2012 року в кількості 4,875 тн. на суму 98718750 грн., №0401201301 від 04.01.2013 року в кількості 1,1 тн. на суму 222750 грн. Всього передано 5,975 тн. препарату «Сіквест» на загальну суму 1209937,50 грн. Платіжним дорученням №1 від 12.10.2012 року сплачено 96000 грн. Також ТОВ «НВП «Променергоресурс» в рахунок поставки передано препарат «Сіквест» за видатковими накладними №2103201302 від 21.03.2012 року в кількості 0,15 тн. на суму 30375 грн., №2203201303 від 22.03.2012 року в кількості 0,20 тн. на суму 40500 грн. Всього передано препарату «Сіквест» в рахунок поставки в кількості 6,325 тн. (т.с.1 а.с.90-94). 
Крім того, в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження №12017080020003403, внесене до ЄРДР 29.11.2017 року за ст.356 КК України (т.с.1 а.с.45). 
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2017 року надано старшому слідчому Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Тимошенко А.В. або уповноваженій особі за його дорученням тимчасовий доступ до речей, з можливістю їх подальшого вилучення для передачі законному власнику ТОВ «Променергосервіс», які перебувають у володіння КП «Облводоканал» ЗОР за адресою Запорізька область, Якимівський район, територія Якимівської сільської ради, автодорога Якимівка-Червоноармійськ-Черноземне 8 км. комплекс водопровідних очисних споруд Експлуатаційного цеху водопостачання Західного групового трубопроводу «Облводоканал» ЗОР, а саме препарату «Сіквест» в кількості 107 шт. у відрах та 40 шт. у бочках (т.с. 1 а.с.75).
20.12.2017 року слідчий Тимошенко А.В. вилучив препарат «Сіквест» в кількості 107 шт. у відрах та 40 шт. у бочках та передав його під розписку представнику ТОВ «НВП «Променергосервіс» громадянину Петухову Н.А., якій діяв в інтересах ТОВ «НВП «Променергосервіс» на підставі довіреності №04/12/17 від 04.12.2017 року виданої директором ТОВ «НВП «Променергосервіс» Киселевим А.В. (т.с.1 а.с.50,належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні). 
Доводи позивачів щодо незаконності вищезазначених дій слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Тимошенко А.В., суд першої інстанції правильно вважав необґрунтованими, виходячи з такого. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Загально конституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правових нормах:ст. 56 Конституції України,ст.1173-1176 ЦК України.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачено ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст. 1173 та 1174 ЦК України.
Так, відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.
Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення.
Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Оскільки, для наявності зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до ст. ст. 1173, 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України є обов`язком позивача. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Заявляючи вимогу про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України заподіяної матеріальної шкоди, позивачі посилалися на те, що внаслідок неправомірних дій слідчого Олександрівського ВП ДВПГУНП в Запорізькій області  ОСОБА_8 позивачам завдано матеріальної шкоди.
Разом з тим, позивачами не було надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок дій слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області  ОСОБА_8 позивачами були понесені реальні збитки для відновлення свого порушеного права.
У позовній заяві відсутні будь які посилання на копії заяв, скарг, або заяв до органу досудового розслідування щодо неправомірних дій слідчого, у зв`язку з неправомірною передачею вищевказаного майна ОСОБА_6 (т.с. 1 а.с.50).
Крім того, як правильно було встановлено судом першої інстанції, препарат «Сіквест» було вилучено слідчим за договором №2606-12, у зв`язку з чим зазначений представником позивачів розрахунок щодо стягнення матеріальної шкоди у вказаному розмірі, який було зроблено на підставі договору №4-04-12 взагалі не може братись до уваги. 
Крім того, відповідно до п.1.1 п.1 Договору щодо відступлення права вимоги від 24.08.2020 у позивачів наявне право на вимоги згідно з договором зберігання від 04.04.2012 №4-04-12, укладеним між КП «Облводоканал» ЗОР та ТОВ «НВП «Променергосервіс». За всім текстом договору про відступлення права вимоги відсутні будь які посилання на право позивачів за договором від 26.06.2012 №2606-12. Таким чином, у позивачів відсутнє право вимоги за договором №2606, яку було вилучено у ході кримінального провадження №12017080020003403, у зв`язку з чим, вказана вимога щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 6126436,81 грн. є безпідставною та необґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах інших позивачів -  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  дублюють доводи їх позовної заяви у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивачів представника, викладену в їх позові, яку вони та їх представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.
За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). 
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Позивачі та представник останніх не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивачів у цій справі.
Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги сторони позивачів.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивачів апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах інших позивачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України було вирішення питання про судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи судом першої інстанції. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, або ж його зміни.
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачам у задоволенні їх вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останні не має права на компенсацію за рахунок відповідачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах інших позивачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 08.08.2023 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.