Номер провадження: 22-ц/813/5866/23 
Справа № 523/7813/20
Головуючий у першій інстанції Мурманова І. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 42

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , що також діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , що також діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , інша частина квартири належить на праві власності її чоловіку - ОСОБА_4 12 вересня 2013 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про здачу житлового приміщення в найм, за умовами якого позивач надала в найм відповідачу належну їй на праві власності квартиру, строком на два роки без проведення оплати за користування житлом для особистих потреб. Також, позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача - ОСОБА_5 . Строк дії договору закінчився в 2015 році, однак відповідач продовжує проживати в даній квартирі зі своїм сином та тим самим перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю. Щодо можливості врегулювання спору в досудовому порядку, позивач зазначила, що 18 березня 2020 року відповідачу було направлено лист щодо розірвання договору оренди, однак остання листа не отримала та відповіді щодо нього не надала. На підставі викладеного, представник позивача просить, усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів з житлового приміщення (т. 1, а.с. 2-7).
17 березня 2023 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси вирішено позов ОСОБА_3 задовольнити; виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 ; судові витрати понесені з розглядом справи віднести за рахунок позивача (т. 1, а.с. 254-257).
21 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направила до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2023 року. Апелянт не вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а також, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Апелянт вказує на те, що вона була зареєстрована у квартирі позивача, як дружина сина позивача, тобто як невістка, а ОСОБА_2 є онуком позивачки, відтак вони є членами сім`ї позивача. Апелянт зазначає, що позивач жодного разу не зазначила яким саме чином ОСОБА_1 спричиняє ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою. Більш того, апелянт звертає увагу на те, що вона за власні кошти зробила ремонт у квартирі, витративши всі заощадження від продажу власної квартири у м. Стаханов Луганської області. Також, апелянт вказує на те, що поза увагою суду першої інстанції залишився лист №01-05-8/526вх (2с) від 12 березня 2021 року, яким Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради - орган опіки та піклування, позовні вимоги ОСОБА_3 в частині виселення ОСОБА_1 не підтримувала та вважала це порушенням житлових прав малолітньої дитини. З огляду на викладене в апеляційній скарзі, апелянт просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2023 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити (т. 2, а.с. 6-11).
21.08.2023 від представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Чумаченка С.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначив, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини, що виникли на підставі договору найму (оренди) житла. Позивач ніколи не проживала разом з відповідачкою та її неповнолітнім сином за однією адресою, вони не пов`язані спільним побутом, не ведуть і не вели спільне господарство. Померлий син позивачки - ОСОБА_5 ніколи не мав права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на квартиру належить лише позивачці та її чоловіку. Відповідачі проживають в квартирі без законних підстав чим порушують право позивача на користування власністю і вказане порушене право підлягає захисту. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачі вселилися в квартиру на підставі договору, який закінчив свою дію, а наймодавець висловив письмове бажання про розірвання договору (т. 2, а.с. 41-47).
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 11, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_7 просив задовольнити апеляційну скаргу, позивач, її представник ОСОБА_6 та третя особа ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги заперечували. 
Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернулась до наймача з листом та попередила, що бажає в подальшому проживати в квартирі, а відтак, судом встановлено, що позивачем були виконані вимоги ч. 3 ст. 825 ЦК України - договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї. Відповідачі проживають в квартирі без законних підстав, чим порушують право позивача на користування власністю і вказане порушене право власника підлягає захисту, а відтак, вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів є законними і обґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_3 - свідоцтво про право власності від 11.09.2007, форма власності - приватна спільна частка, частка - 1/2, та ОСОБА_4 - свідоцтво про право власності від 11.09.2007, форма власності - приватна спільна частка, частка - 1/2 (т. 1, а.с.13).
12.09.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір оренди житлового приміщення, згідно якого ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 в безоплатне, тимчасове користування на 2 роки, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (оригінал вказаного договору був досліджений в судовому засіданні судом першої інстанції) (т. 1, а.с.14).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син позивачки) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 24.06.2011, актовий запис № 383 (т. 1, а.с.16).
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (т. 1, а.с.12).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 40 років , актовий запис № 11686 (т. 1, а.с.17).
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 11.09.2018 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Суворовська районна державна адміністрація в особі органу опіки та піклування про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, справа № 523/12472/18. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.09.2019 позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені. Разом з тим, постановою Одеського апеляційного суду від 20.02.2020 вказане рішення було скасоване та ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому апеляційний суд вказав, що між сторонами виникли договірні правовідносини щодо найму житлового приміщення, але оскільки відомості про те, що ОСОБА_3 за три місяці до спливу строку договору попереджала наймача ОСОБА_1 про відмову від укладення договору найму на новий строк, договір найму в розумінні ч. 1 ст. 822 ЦК України був переукладений на таких самих умовах на новий строк (т. 1, а.с. 18-19, 20-23). 
18.03.2020 року ОСОБА_3 направила ОСОБА_1 лист, в якому повідомила, що 12.09.2013 між сторонами було укладеного договір найму житла. Відповідно до ч. 3 ст. 825 ЦК України - договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірвано на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та член його сім`ї. Також, ОСОБА_3 довела до відома, що має намір використовувати квартиру для власного проживання, що є підставою для розірвання договору найму житла від 12.09.2013. У зв`язку з викладеним просила до 18.05.2020 звільнити трикімнатну квартиру та знятися з реєстраційного обліку (т. 1, а.с.24).
Відповідно до висновку експерта № 22-1001 від 30 червня 2022 року підпис на документі «договор о сдаче жилого помещения в наем от 12.09.2013» розміщений в графі «Подпись нанимателя», виконаний самою  ОСОБА_1  (т. 1, а.с.186-197).
За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 822 ЦК України у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк.
Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.
За ч. 3 ст. 825 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї.
Відповідно до ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.
Отже, оскільки за обставинами даної справи між сторонами склалися договірні правовідносини щодо найму житла, що вбачається з матеріалів справи, а також було встановлено в межах цивільної справи № 523/12472/18, договір оренди житла був підписаний відповідачкою, а позивач-наймодавець попередила відповідача про наміри проживати у власній квартирі та розірвання договору оренди житла, а в подальшому звернулась до суду з відповідним позовом, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції що позивачем були виконані вимоги ч. 3 ст. 825 ЦК України, а відповідачі продовжують проживати в спірній квартирі без законних підстав. 
При цьому, доводи апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 116, 156 ЖК України спростовуються матеріалами справи, оскільки, як було вище зазначено, між сторонами склалися саме договірні правовідносини з найму житла та відповідач вселилася в спірне житло як наймач за договором, а не як член сім`ї власника житлового приміщення. Існування інших обставин та правовідносин між сторонами в процесі розгляду справи доведено не було. 
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки обставин справи, які були встановлені в процесі розгляду справи, містять посилання апелянта на положення законодавства, які не застосовуються до спірних правовідносин, а також не впливають на правову кваліфікацію спору між сторонами, а тому відхиляються апеляційним судом.
Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 06 жовтня 2023 року

Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дришлюк