ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 вересня 2023 року 	м.Суми	

Справа №591/1749/23 
Номер провадження 22-ц/816/1256/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – Інжиніринг»,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мачули Антоніни Анатоліївни 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 червня 2023 року у складі судді Шелєхової Г.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 07 червня 2023 року,
                                                            в с т а н о в и в:
06 березня 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Мачулу А.А., звернулася з позовом до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – Інжиніринг» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати заборгованості по нарахованій, але не сплаченій заробітній платі.
Свої вимоги мотивував тим, що з 13 жовтня 2020 року по 06 грудня 2022 року ОСОБА_1 працювала на посаді начальника договірно-правового відділу в АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – Інжиніринг». У день звільнення належна їй заробітна плата в сумі 164576,84 грн. виплачена не була. В подальшому, заборгованість була сплачена 30 грудня 2022 року у розмірі 17281,35 грн. та 03 березня 2023 року у розмірі 30588,77 грн. 
Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 50000,00 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати їй заборгованості по нарахованій, але не сплаченій заробітній платі в розмірі 738,72 грн.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 червня 2023  року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання –Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості в розмірі 738 грн 72 коп. 
В іншій частині вимог відмовлено у зв`язку з необгрунтованістю.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Мачулу А.А., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку у розмірі 50000 грн.
В доводах апеляційної скарги не погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці внаслідок військової агресії рф проти України.
Вважає, що суд першої інстанції, пославшись на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2021/02.0-7.1 залишив поза увагою постанову про визнання потерпілим та представником потерпілого у кримінальному провадженні № 42022202510000032 від 14.04.2022 та сертифікати № 5900-23-0322 і № 5900-23-074, які не підтверджують відсутність можливості вчасно виплати заробітну плату позивачу.
Вказує, що посилання відповідача на невиплату позивачу заробітної плати саме через ведення бойових дій є надуманими, необґрунтованими, посилання на норму закону є формальними, не доведено обставин, за яких відповідач незалежно від своєї волі допустив порушення вимог законодавства про працю відносно позивача.
Зазначає, що доводи відповідача про існування форс-мажорних обставин спростовуються вимогами ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», у відповідності до якої відповідачі не отримували окремий індивідуальний сертифікат про встановлення обставин, що підтверджують неможливість розрахунку по заборгованості з заробітної плати з позивачкою.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів не оскаржується, а тому колегією суддів відповідно до приписів ч.1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 13 жовтня 2020 року по 06 грудня 2022 року працювала в Інституті «Нафтохімпроект» як відокремленому підрозділі АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – Інжиніринг» на посаді начальника договірно правового відділу, станом на 20.12.2022 року заборгованість по заробітній платі становить 164 576,84 грн., що підтверджується копією довідки №2-11/0463 від 20 грудня 2022 року (а.с.15). Вказана обставина підтверджується також розрахунковим листом за грудень 2022 року (а.с.16).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому термін дії воєнного стану в Україні було продовжено. Наразі правовий режим воєнного стану в Україні триває.
Листом від 28.02.2022 № 2021/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).
Частково задовольняючи позовні вимоги та відмовляючи у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для звільнення товариства від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, оскільки вони виникли внаслідок ведення бойових дій та дії обставин непереборної сили.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Так, ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.
Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (ч.2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26 жовтня 2022 року, справа № 905/857/19, провадження № 12-56гс21, зазначила, що заробітна плата не є відповідальністю в розумінні ст. 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений внаслідок випадку або непереборної сили, а також, дійшла висновку, що: «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч.1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).
Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.
Із викладеного вбачається, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».
Разом з цим, обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (ст. 82 ЦПК України). Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ст. 263 ЦК України непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) - це обставини, що перешкоджають виконанню зобов`язань однією із сторін, незалежні від її волевиявлення і контролю, а також непереборні при вживанні всіх розумних заходів щодо їх запобігання. Визначення обставин непереборної сили наведено у статті 79 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (укладена у Відні 11 квітня 1980 року). Для визначення яких-небудь обставин форс-мажорними необхідно обов`язкова наявність ряду чинників: непереборність сили, що викликала ці обставини; неможливість контролювати ситуацію, впливати на неї; виникнення перешкоди не могло бути передбачено під час укладення зобов`язання.
Із урахуванням положень ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та пункту 6.10 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року № 44(5), документом, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), є сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видає Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, вимоги до якого встановлені пунктом 6.11 Регламенту.
За таких обставин, роботодавцю необхідно довести настання обставин непереборної сили, які б свідчили про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків виплати заробітної плати.
Як вбачається з листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року (а.с. 59).
Постановою прокурора Окружної прокуратури міста Суми Левченка А. від 14 квітня 2022 року визнано АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання –Інжиніринг» потерпілим у кримінальному провадженні № 42022202510000032 від 05 березня 2022 року за ч. 1 ст. 438 КК України за фактом застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та віддання наказів про вчинення таких дій, що полягали у вчиненні обстрілів мирного населення та цивільної інфраструктури 05 березня 2022 року, що призвело до зруйнування будівель і споруд АТ «СМНВО-ІНЖИНІРИНГ» по пр-ту Курському, 30, м. Суми (а.с. 60).
30 листопада 2022 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання –Інжиніринг» сертифікат № 5900-22-1596, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України (а.с. 62-63).
24 січня 2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання –Інжиніринг» сертифікат № 5900-23-0322, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по Договору на поставку № 1467/21 запасних частин до насосного обладнання для планово-попереджувального ремонту енергоблоку № 1 Білоруської АЕС від 03.11.2021 (а.с. 61).
Надані відповідачем докази доводять, що у період за який позивач просить стягнути середній заробіток порушення зобов`язання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили, що на підставі ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за цим зобов`язанням.
Згідно приписів ст. 15 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством.
За встановлених обставин та з врахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.
Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Враховуючи ціну позову, дана справа відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,
                                                                 п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мачули Антоніни Анатоліївни залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 червня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов