УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 серпня 2023 року
м. Київ
справа № 316/1601/20
провадження № 51-4147ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 червня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року, які постановлені в кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020080160000311, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу - вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2019 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України), на підставі ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців (21 грудня 2019 року звільненого по відбуттю строку покарання),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дніпровка, Кам`янсько-Дніпровський район Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останнього разу - вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 липня 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, на підставі ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років (звільненого 03 січня 2020 року по відбуттю строку покарання),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Суть питання
За вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 червня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 
Крім того, цим же вироком засуджено ОСОБА_5 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, законність і обґрунтованість судових рішень стосовно якого, у цій касаційній скарзі, не оскаржуються. 
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 19 вересня 2022 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 без змін.
Не погоджуючись із указаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, засуджений  ОСОБА_4 вже звернтався до Верховного Суду із касаційною скаргою, за наслідками розгляду якої, ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2022 року було залишено її без руху через невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. 
Однак засуджений не виконав вимоги Верховного Суду та не усунув недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, лише надіслав клопотання про призначення йому захисника, а тому Верховний Суд ухвалою від 13 лютого 2023 року, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, повернув його касаційну скаргу. 
07 серпня 2023 року засуджений повторно звернувся з новою касаційною скаргою на рішення судів попередніх інстанцій стосовно нього, в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, та допущені судом, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальністьта невідповідність призначеного йому покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даними про його особу через суворість, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій стосовно нього і постановити нове рішення, яким пом`якшити йому покарання і відправити справу на повторний розгляд.
Крім того, у касаційній скарзі засуджений клопоче про поновлення йому строку на звернення до Верховного Суду, обґрунтовуючи таку вимогу тим, що перший раз він подав касаційну скаргу до суду в межах строку на касаційне оскарження. 
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб, зокрема потерпілих, перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Оскаржувану ухвалу апеляційного суду постановлено 19 вересня 2022 року, однак засуджений повторно подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції лише 07 серпня 2023 року, разом із клопотанням про поновлення йому строку на касаційне оскарження, яке обґрунтував тим, що перший раз він подав касаційну скаргу до суду в межах строку касаційного оскарження. 
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. 
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово заявляв, що зацікавлена сторона зобов`язана проявляти особливу ретельність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів для ознайомлення з рухом справи (див., наприклад «Каракуця проти України»).
Верховний Суд звертає увагу засудженого на тому, що передбачений КПК України строк на касаційне оскарження, а саме 3 місяці, є досить тривалим та достатнім для того, щоб навіть за наявності певних труднощів у особи вона могла вчасно подати касаційну скаргу (у разі її сумлінного ставлення до користування своїми процесуальними правами). 
У контексті цього кримінального провадження Верховний Суд звертає увагу на те, що засуджений мав можливість скористатися своїм правом на касаційне оскарження, зокрема, першу скаргу він подав в межах строку на касаційне оскарження. Крім того, засудженому було роз`яснено його право на кваліфіковану правову допомогу.
Проте, той факт, що засуджений таким своїм правом не скористався не створює належних підстав для поновлення йому строку на касаційне оскарження. 
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що засуджений не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску ним строку на касаційне оскарження постановлених стосовно нього судових рішень, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню. 
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки засуджений подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для поновлення строку. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 червня 2021 року та ухвали Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                ОСОБА_3