ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/339/21  Номер провадження 22-ц/814/2802/23	Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д.С.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Чумак О.В., 
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» на заочне рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 15 грудня 2022 року, ухвалене суддею Сиволап Д.С., повний текст рішення складено 20 грудня 2022 року, у цивільній  справі за  позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка Валентини Михайлівни, приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка Андрія Миколайовича, ОСОБА_2 про визнання недійсними угод про розірвання договорів оренди землі, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та скасування рішень державних реєстраторів щодо припинення іншого речового права (права оренди) земельних ділянок, щодо реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

02 квітня 2021 року ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка Валентини Михайлівни, приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка Андрія Миколайовича,  ОСОБА_2  про про визнання недійсними угод про розірвання договорів оренди землі, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та скасування рішень державних реєстраторів щодо припинення іншого речового права (права оренди) земельних ділянок, щодо реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на підставі договорів оренди землі від 03 вересня 2014 року №1116 та 14 липня 2016 року №1117 він є орендарем двох земельних ділянок  для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 5325755100:00:035:0022 та 5325755100:00:035:0016, площею по 3,56 га, які належним чином зареєстровані та укладені строком на 10 років.
За весь час орендних відносин позивач використовує земельні ділянки за їх цільовим призначенням, своєчасно та в повному обсязі виплачує власнику орендну плату.
ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 у зв`язку з реєстрацією шлюбу 15.11.2019 р.
04.08.2020 позивачу  з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стало відомо, що приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Доценком А.М. 27.07.2020 прийнято рішення про припинення іншого речового права (права оренди) ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» щодо земельної ділянки кадастровий номер 5325755100:00:035:0022 та 5325755100:00:035:0016, яка належить ОСОБА_1 . 
В якості підстави для прийняття такого рішення в реєстрі вказані угоди про дострокове розірвання договору оренди землі, укладені 26.09.2017 між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та ОСОБА_1 .
Позивач вказує на те, що вказані угоди про розірвання договорів оренди землі між ним та ОСОБА_1 не укладались та вважає, що вони була сфальсифіковані відповідачем в 2020 році та в подальшому нотаріусом був внесений відповідний реєстраційний запис про припинення у позивача права оренди на дану земельну ділянку.
Вказані твердження позивач обґрунтовує тим, що відповідно до існуючої у ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» процедури укладання та розірвання договорів оренди землі дані угоди не могли бути укладені генеральним директором без погодження з рядом структурних підрозділів і фахівців товариства та внесення відповідних записів і змін в облікову документацію. Натоміть у товариства відсутній другий оригінальний примірник даних угод, жодна інформація про їх укладання у внутрішній документації товариства також відсутня.
Крім того, про наявність зловмисної домовленості між колишнім генеральним директором ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» ОСОБА_5 та ОСОБА_1 свідчать ті факти, що остання отримала оренду плату за землю авансом на 2018-2020 роки, припинивши орендні відносини з товариством 23.07.2020, а 23.10.2020 відповідач без попередження позивача виділила спірні земельні ділянки в натурі та провела польові роботи, знищивши посіви багаторічних трав, спричинивши позивачу матеріальну шкоду. 
Крім того 23.02.2021 позивачу  з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стало відомо, що ОСОБА_1 уклала зі ОСОБА_2 договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 1944 від 21.12.2020. 
Рішення про державну реєстрацю прийнято приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка В.М.. індексний номер 55833991 від 21.12.2020 відносно земельної ділянки кадастровий номер 5325755100:00:035:0022.
Також ОСОБА_1 уклала зі ОСОБА_2 договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 1943 від 21.12.2020. 
Рішення про державну реєстрацю прийнято приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка В.М.. індексний номер 5583104 від 21.12.2020 відносно земельної ділянки кадастровий номер 5325755100:00:035:0016.
Просить визнати недійсною угоду про розірвання договору оренди землі від 14.07.2016, яка укладена 26.09.2017 між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5325755100:00:035:0016;
-визнати недійсною угоду про розірвання договору оренди землі від 03.09.2014, яка укладена 26.09.2017 між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5325755100:00:035:0022;
- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» земельну ділянку з кадастровим номером 5325755100:00:035:0022, площею 3,56 та  цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» земельну ділянку з кадастровим номером 5325755100:00:035:0016, площею 3,55986 та  цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
- скасувати рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка А.М. індексний номер 53316804 від 23.07.2020 щодо припинення іншого речового права (права оренди) ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» відносно земельної ділянки з кадастровим номером 5325755100:00:035:0016 та рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки В.М., індексний номер 55833104 від 21.12.2020 щодо реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) відносно земельної ділянки 5325755100:00:035:0016, поновити відомості в Державному реєстрі речових прав  на нерухоме майно в частині права оренди вказаної земельної ділянки позивачем на підставі вищевказаного договору оренди землі від 14.07.2016 № 1117;
- скасувати рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка А.М. індексний номер 53316149 від 23.07.2020 щодо припинення іншого речового права (права оренди) ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» відносно земельної ділянки з кадастровим номером 5325755100:00:035:0022 та рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки В.М., індексний номер 55833991 від 21.12.2020 щодо реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) відносно земельної ділянки 5325755100:00:035:0022, поновити відомості в Державному реєстрі речових прав  на нерухоме майно в частині права оренди вказаної земельної ділянки позивачем на підставі вищевказаного договору оренди землі від 03.09.2014 № 1116. 

Заочним рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 15 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка Валентини Михайлівни, приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка Андрія Миколайовича, ОСОБА_2 про визнання недійсними угод про розірвання договорів оренди землі, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та скасування рішень державних реєстраторів щодо припинення іншого речового права (права оренди) земельних ділянок, щодо реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), - відмовлено.

З цим заочним рішенням суду не погодилося Товариство з  обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» та подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, та неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, просило вказане заочне рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що у ТОВ «Агрофірма «ім. А.Довженка» було відсутнє волевиявлення на укладення угод про розірвання договорів оренди землі, так як угоди ним не підписувалися, наміру укладати такі угоду у позивача не було, а спірні правочини є підробленими. 
Оригіналу оспорюваних угод відповідач ОСОБА_1 на вимогу суду не надала навмисно, щоб не можна було провести судово-технічну експертизу та встановити час укладення угод. 
Відповідач не зверталася до позивача з заявою про намір припинити дію договорів оренди або внести в них зміни. Як і позивач не звертався до відповідача про дострокове розірвання договорі оренди. Претензій до позивача ОСОБА_1 також не пред`являла. 
В угодах про дострокове розірвання договорів оренди землі не вказано місце укладення угод, відсутній кадастровий номер земельної ділянки, її площа, місце розташування, не вказана дата припинення орендних відносин. 
Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_6 , маючи зловмисну домовленість із ОСОБА_5 з метою нанесення шкоди позивачу та отримання неправомірної вигоди, не повідомила ТОВ «Агрофірма «ім.Довженка» про припинення орендних відносин, а звернулася до нього із заявою та отримала авансом орендну плату за 2020 рік у сумі 23165,81 грн, а орендні відносини припинила 23.07.2020 р.
23.10.2020 ОСОБА_1 без попередження позивача виділилда земельні ділянки внатурі та провела польові роботи, спричинивши позивачу матеріальну шкоду, а 21.12.2020 уклала договори емфітевзису із сином колишнього керівника Товариства позивача ОСОБА_5 , підписавши спірні угоди про розірвання договорів оренди землі. 
Позивач не є стороною договорів емфітевзису від 20.12.2020, укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому звернувся з віндикаційним позовом.
На думку позивача, державні реєстратори приватні нотаріуси Ганночка В.М. та ОСОБА_1 здійснили державну реєстрацію спірних договорів з порушенням умов законодавства.
Позивач не подавав на реєстрацію заяву про реєстрацію припинення договорів оренди земельних ділянок.

Відзив від учасників справи не надходив.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та або резолютивної частини. 

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином на електронні адреси.
Отже неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, що відповідає приписам ст. 372 ЦПК України. 
Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. 

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Суд першої інстанції встановив, і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,56 га, кадастровий номер 5325755100:00:035:0022 (дата державної реєстрації 04.09.2014, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4455533533257) (т.1 а.с.47-55).
03 вересня 2014 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» в особі директора виробничого підрозділу «Агрофірма «Шишацька» Васильченка М.Г. укладено договір оренди землі № 1116.
За умовами даного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове приватне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,56га з кадастровим номером 5325755100:00:035:0022. Строк дії договору згідно п.8 становить 10 років (т.1 а.с.43-46).
04 серпня 2015 року державним реєстратором Шишацького РУЮ Дерій В.І. В. здійснено реєстрацію іншого речового права (права оренди) ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» на земельну ділянку з кадастровим номером 5325755100:00:035:0022 на підставі вищевказаного договору оренди № 1116 від 03.09.2014 (т.1 а.с. 43, 54).
27 липня 2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценком А.М до реєстру внесено запис про припинення іншого речового права (права оренди) належної ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 5325755100:00:035:0022, індексний номер рішення 53316149. 
Підставою для прийняття даного рішення вказано угоду про розірвання договору оренди землі від 26.09.2017, укладену між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та ОСОБА_1 (т.1 а.с. 21-23).
На запит суду державним реєстратором Шишацької селищної ради надані сканкопії оспорюваних угод, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно тексту копії угоди про розірвання договору оренди землі № 1116 від 03.09.2014 року, яка датована 26 вересня 2017 року, сторони, а саме: орендодавець ОСОБА_1 та орендар ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» в особі генерального директора Скочка В.П., дійшли взаємної згоди про розірвання договору оренди землі. З моменту набуття угодою чинності сторони не вважають себе обтяженими будь-якими правами і обов`язками, що випливали з договору оренди землі та не мають одна до одної будь-яких претензій з приводу виконання договору оренди землі. Дана угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами. Відповідно до п. 4 даної угоди визначено, що вона складена у 2-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендаря, а другий в орендодавця (т.2 а.с.11).
Сторонами даної угоди 26.09.2017 також підписано акт приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером 5325755100:00:035:0022, який є додатком до угоди про дострокове розірвання договору оренди землі № 1116 від 03.09.2014 (т.2 а.с. 12).
В зв`язку укладанням 15.11.2019 року у міській управі Раквере Естонської Республіки шлюбу з ОСОБА_8 , ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (т.1 а.с. 222-223).
21 грудня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якої за довіреністю від 29.07.2020 № 1254 діє ОСОБА_10 , та ОСОБА_2 уклали договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) щодо належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 3,56 га з кадастровим номером 5325755100:00:035:0022, строк договору 49 років (т.2 а.с. 62-64).
На підставі вказаного договору приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою В.М. 21.12.2020 за ОСОБА_1 зареєстровано інше речове право (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб) належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером 5325755100:00:035:0022, індексний номер рішення 55833991 (т.1 а.с. 24-25).
Також ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5598га, кадастровий номер 5325755100:00:035:0016 (дата державної реєстрації 16.12.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1124489353257) (т.1 а.с.33-42).
14 липня 2016 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» в особі директора виробничого підрозділу «Агрофірма «Шишацька» Васильченка М.Г. укладено договір оренди землі № 1117.
За умовами даного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове приватне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,56га з кадастровим номером 5325755100:00:035:0016. Строк дії договору згідно п.8 становить 10 років (т.1 а.с.28-31).
14 липня 2016 року сторонами договору оренди складено акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду, який є додатком до договору (т.1 а.с.32).
16 грудня 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Березою Д.В. здійснено реєстрацію іншого речового права (права оренди) ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» на земельну ділянку з кадастровим номером 5325755100:00:035:0016 на підставі вищевказаного договору оренди № 1117 від 14.07.2014 (т.1 а.с. 28, 41).
27 липня 2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценком А.М до реєстру внесено запис про припинення іншого речового права (права оренди) належної ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 5325755100:00:035:0016, індексний номер рішення 53316804. Підставою для прийняття даного рішення вказано угоду про розірвання договору оренди землі від 26.09.2017, укладену між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та ОСОБА_1 (т.1 а.с. 18-20).
Згідно тексту копії угоди про розірвання договору оренди землі № 1117 від 14.07.2016 року, яка датована 26 вересня 2017 року, сторони, а саме: орендодавець ОСОБА_1 та орендар ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» в особі генерального директора Скочка В.П., дійшли взаємної згоди про розірвання договору оренди землі. З моменту набуття угодою чинності сторони не вважають себе обтяженими будь-якими правами і обов`язками, що випливали з договору оренди землі та не мають одна до одної будь-яких претензій з приводу виконання договору оренди землі. Дана угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами. Відповідно до п. 4 даної угоди визначено, що вона складена у 2-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендаря, а другий в орендодавця (т.2 а.с.13).
Сторонами даної угоди 26.09.2017 також підписано акт приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером 5325755100:00:035:0016, який є додатком до угоди про дострокове розірвання договору оренди землі № 1117 від 14.07.2016 (т.2 а.с. 13). 
21 грудня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якої за довіреністю від 29.07.2020 № 1254 діє ОСОБА_10 , та ОСОБА_2 уклали договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) щодо належної позивачці земельної ділянки площею 3,56га з кадастровим номером 5325755100:00:035:0016, строк договору 49 років (т.2 а.с. 59-61).
На підставі даного договору приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою В.М. 21.12.2020 за ОСОБА_1 зареєстровано інше речове право (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб) належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером 5325755100:00:035:0016, індексний номер рішення 55833104 (т.1 а.с. 26-27).
Судом першої інстанції допитані в якості свідків заступник генерального директора з земельних активів ТОВ «Агрофірма «імені Довженка» ОСОБА_12   та начальник юридичного відділу цього товариства Осауленко Ю.І. 

Звертаючись до місцевого суду з цим позовом, ТОВ «Агрофірма «ім.Довженка» заперечувала факт укладення 26.09.2017 року між ОСОБА_1 та  ТОВ «Агрофірма «ім.Довженка» в особі генерального директора  Скочка  В.М. угод про дострокове розірвання Договорів оренди землі від  03.09.2014 та від 14.07.2016, які вважає сфальсифікованими, шляхом поставлення на них минулої дати, а підпис на них міг бути поставлений у 2020 р. При  цьому, вказує, що  зазначені угоди підписані неповноважною особою ОСОБА_5 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агрофірма «ім.Довженка» суд першої інстанції виходив із того, що позивач не виконав вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову та обрав не правильний спосіб захисту. 

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Частиною 4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України ).
За нормами ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Частиною першою ст.14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається в письмовій формі і за бажанням сторін може бути посвідчено нотаріально.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).
Частиною першою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За  правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. 654 цього ж Кодексу встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.
За нормами ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Аналогічне положення викладене також у п. п. 37, 38 Договорів оренди землі №1116 від 03.09. 2014 року та №1117 від 14.07.2016 (том 1 а.с. 30,45)..
Отже, угода про розірвання договору є правочином, на який розповсюджуються норми матеріального права щодо правових наслідків недодержання сторонами на момент вчинення правочину вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 92, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
Відповідно до ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до положень ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб.
Матеріалами справи встановлено, що сторони добровільно, на власний розсуд, за взаємною згодою прийняли рішення про розірвання договорів оренди землі від 03.09.2014 та від 14.07.2016.
В період з березня 2009 по грудень 2017 посаду генерального директора ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» обіймав ОСОБА_13 та був одним з кінцевих бенефіціарів ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та єдиною особою, наділеною правом підпису та представництва позивача без доручення, дані обставини підтверджуються копією Статуту ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка», яка міститься в матеріалах справи.
Згідно п. 18.1 Статуту ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка», затвердженого загальними зборами товариства (протокол № 05/18/2016 від 18 травня 2016 року) для керівництва поточною діяльністю товариства утворюється одноосібний виконавчий орган генеральний директор.
Генеральний директор без доручення діє від імені товариства, в тому числі розпоряджається майном товариства, укладає договори та інші угоди, затверджує правила, процедури та інші внутрішні документи тощо (п. 19.5 Статуту).
Загальними зборами учасників ТОВ «Агрофірма «ім.Довженка» 27 грудня 2017 року (протокол №12/27/2017) припинено повноваження генерального директора товариства ОСОБА_5 в зв`язку з відкликанням, зі звільненням з посади, а на посаду генерального директора призначено ОСОБА_14 .
Сторонами не заперечувалося, що ОСОБА_5 перебував на посаді генерального директора ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» в період з березня 2009 по грудень 2017 року.
Тобто з наведених норм Статуту ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» вбачається, що елементами, які свідчать про укладення правочину в письмовій формі з боку юридичної особи, є підпис саме уповноваженої згідно закону та статутних документів особи (Генерального директора) та наявність відбитку оригінальної печатки ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка».
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 92, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Проте позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження своїх доказів про те, що спірні угоди від були укладені не у зазначені у них дату, а пізніше, коли ОСОБА_5 вже не перебував на посаді генерального директора ТОВ «Агрофірма ім. Довженка». Так само не надано позивачем й доказів того, що на час укладання спірної угоди генеральний директор товариства не мав повноважень на укладання таких договорів, або того, що вони виконанні всупереч існуючому в товаристві порядку.
Крім того, представником позивача не було надано суду жодного доказу про те, що оспорювані угоди, підписані ОСОБА_5 , як генеральним директором ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка», та відповідачем, сфальсифікована останніми.
Факт того, що оригінали договорів оренди землі зберігалися в м.Києві в ТОВ «Астарта-Київ», жодним чином технічно не перешкоджали укладанню угод про їх розірвання відповідно до положень чинного законодавства.
Крім того, у ТОВ «Агрофірма імені Довженка» була в розпорядженні копії договорів, що підтверджується поясненнями свідків.
Доводи апелянта про відсутність даних про розірвання договорів оренди землі з ОСОБА_1 у внутрішній документації підприємства та у відповідних бухгалтерських програмах не беруться судом до уваги, оскільки ведення даної паперової та електронної документації залежить виключно від волевиявлення і дій саме сторони позивача, яка згідно доводів її представника не заінтересована в укладанні угод та договорів, що можуть призвести до зменшення земельного банку.
Твердження апелянта про те, що у разі виникнення у відповідача наміру розірвати укладені договори оренди, він мав діяти у спосіб, визначений Регламентом взаємодії з власниками земельних ділянок, який затверджений генеральним директором ТОВ фірма «Астарта Київ» від 12 серпня 2016 року, не беруться судом до уваги, оскільки вказаний регламент регулює питання з власниками земельних ділянок, які передані у користування виключно ТОВ фірма «Астарта - Київ», а не ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка», та взагалі не висвітлює питань, пов`язаних з порядком розірвання договорів оренди земельних ділянок.
Доводи позивача стосовно того, що відповідач ОСОБА_1 не надала оригіналу спірної угоди, тобто ухилилася від подання доказів, не береться судом до уваги, оскільки питання зберігання фізичною особою належних їй оригіналів документів законодавчо не врегульовано, тому суд не бере до уваги твердження представника позивача в частині того, що про недійсність оспорюваної угоди свідчить й відсутність у відповідача їх оригіналу.
Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що дотримання чи недотримання працівниками (в тому числі генеральним директором) ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» певних локальних нормативних документів при підготовці та укладанні спірних угод жодним чином не повинно впливати на права та обов`язки відповідача, яка, підписуючи спірну угоду у генерального директора товариства орендаря не повинна була перевіряти чи якимось чином припускати, що останній діє без дотримання певних внутрішніх інструкцій.
Доводи апелянта про те, що ознакою фальсифікації оспорюваних угод від 26.09.2017 є не зазначення в них дати, з якої договори оренди припиняють свою дію, кадастрового номеру земельної ділянки, місця їх укладання та невірне відображення інформації про орган яким зареєстровано спірні угоди, є необґрунтованими, оскільки кадастровий номер земельної ділянки наведено в акті її приймання-передачі, укладеному того ж числа, що й спірні угоди, який визначений як додатки до неї.
Відсутність в угодах посилання на дату розірвання договорів оренди також не є перешкодою для їх укладання, оскільки час розірвання договору оренди землі пов`язано з моментом державної реєстрації припинення права оренди відповідно до вимог Законів України «Про оренду землі» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Крім того слід зазначити, що місце укладання угод про розірвання договору оренди землі не визначено як істотна умова, а ні положеннями ЦК України, а ні Закону України «Про оренду землі», а отже відсутність в тексті угод даних про місце їх укладання не є підставою для визнання спірних угод недійсними.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження укладення угод в умовах зловмисної домовленості з відповідачем.
При цьому суд правильно врахував, що вчинити правочин в умовах зловмисної домовленості з відповідачем генеральний директор ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» мав можливість лише до моменту його звільнення з відповідної посади, яке відбулось 27.12.2017 року. Тому доводи позивача про те, що оспорювані додаткові угоди були сфальсифіковані їх підписантами в 2020 році, вже після звільнення ОСОБА_5 з посади генерального директора товариства, автоматично виключають можливість  визнання даних угод недійсними на підставі ст. 232 ЦК України.
Крім того згідно Постанови Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 57/6663/16-ц (провадження № 61-19241св18) іншими ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою є:
- наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди;
- виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками.
Верховний Суд України в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначив, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.
Позивачем не доведено, що  ОСОБА_5 чи відповідач ОСОБА_1   отримали будь-яку вигоду від укладання оспорюваних угод.
Подальше укладання відповідачкою договорів емфітевзису щодо спірних земельних ділянок зі ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_5 , не доводить вказану обставину, так як договори емфітевзису були укладені більше ніж через 3 роки після укладання угод про розірвання договорів оренди землі, при цьому в їх укладанні приймала участь не сама власник земельних ділянок ОСОБА_1 , а її довірена особа ОСОБА_10 . 
Також не доведено те, що укладаючи оспорювані угоди, ОСОБА_5 діяв саме в супереч інтересам товариства, оскільки можливість розірвання договорів оренди землі передбачена як положеннями Закону України «Про оренду землі»,  так і положеннями договору оренди (в даному випадку п.37 договорів). Жодних обмежень на укладання даних договорів генеральним директором статут товариства на момент виникнення спірних правовідносин не містив.
Щодо позовних вимог, пред`явлених до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки В.М. та ОСОБА_15 , колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 31 серпня 2022 року в справі № 521/6739/11 (провадження № 61-12575св21) зазначено, що «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2022 року у справі № 335/4419/19 (провадження № 61-6171св21) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. 
Тому мотиви відмови суду в цій частині позовних вимог до приватних нотаріусів слід змінити.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвен-ції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європей-ського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процессу з врахуванням уточнень, наведених у даній постанові.
За наведених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю  «Агрофірма «ім. Довженка» задовольнити частково.
Заочне рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 15 грудня 2022  року змінити в частині вимог до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка Валентини Михайлівни, приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Доценка Андрія Миколайовича, виклавши їх у мотивувальній частині редакції цієї постанови.
В іншій частині заочне рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 15 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14.07.2023.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук