Номер провадження: 22-ц/813/619/23 
Справа № 520/1890/16-ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Громіка Р.Д., 
суддів - Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря - Триколіч І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, виконавчий комітет Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, про зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, 

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовної заяви.
Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою до  ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, виконавчий комітет Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, про зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебував в зареєстрованому шлюбі, під час якого народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу малолітня дитини залишилась проживати разом з матір`ю. Позивач стверджував, що відповідачка чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною, в той час, як він має бажання бачитися зі своєю дитиною, спілкуватися з нею, приймати активну участь в її вихованні, розвитку та у житті. Тому просив суд першої інстанції зобов`язати ОСОБА_1 , встановити наступний порядок участі у вихованні дитини, її батька, ОСОБА_2 :
- з 10.00 годин ранку кожної неділі по 09.00 годину ранку вівторка (щорічно) шляхом перебування дитини за місцем проживання батька (без присутності матері) з правом відвідування в зазначені години культурно - масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади з обов`язком відвести дитину у вівторок, в разі, якщо це робочий день до дошкільного (шкільного) закладу;
- з 17.30 до 20.30 годин кожної п`ятниці для відвідування басейну в СК «Спортлайф»;
- під час перебування у відрядженні матері та її відпочинку за кордоном, у разі якщо дитина не відпочиває разом з матір`ю, шляхом перебування дитини за місцем проживання батька з правом відвідування в зазначені години культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади;
- на дні народження родичів батька (щорічно), у період з 09.00 до 17.00 годин з правом відвідування в зазначені часи культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, якщо це не перешкоджає відвідуванню дитячого садочка (школи) спортивних та інших секцій. Місце побачення - за місцем святкування, у тому числі, за місцем проживання родичів та/або батька.
- під час святкових днів (через кожний рік), - Нового року, Різдва, дня Святого Миколая, Пасхи, 08 березня, 01 червня, у період з 09.00 годин до 13.00 годин без присутності матері з правом відвідування в зазначені години культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади. Місце побачень можливе за місцем проживання батька, бабусі та дідуся; Наступного року: святкові дні Нового року, Різдва, Святого Миколая, Пасхи, 08 березня, 01 червня у період з 13.00 год. до 10.00 год. наступного дня, в разі якщо наступний день - вихідний та до 09.00 год., якщо наступний день робочий з обов`язком відвезти до дошкільного (шкільного) закладу, без присутності матері, з правом відвідування в зазначені години культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади. Місце побачень можливе зокрема за місцем проживання батька, бабусі та дідуся з боку батька;
- на день народження дитини (через рік) - одного року - 13 квітня впродовж 4 годин з правом відвідування в зазначені години культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, якщо це не перешкоджає відвідуванню дитячого садочка (школи), спортивних та інших секцій. Місце побачень за домовленістю, у тому числі, за місцем проживання батька. Іншого, наступного за ним року - 13 квітня повний день з 10 годин до 10.00 години наступного дня, в разі, якщо наступний день - вихідний та до 09.00 години якщо наступний день робочий з обов`язком відвезти до дошкільного (шкільного) закладу, без присутності матері, з правом відвідування в зазначені години культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади. Місце побачень можливе за місцем проживання батька, бабусі та дідуся з боку батька;
- щорічно, півтора літніх місяця з правом відвідування в зазначений час культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, виїзду за кордон.
Зобов`язати ОСОБА_1 приймати спільні рішення щодо лікування дитини, навчання, вибору місця навчання, вибору місця відвідування спортивних та інших секцій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, виконавчий комітет Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, про зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку участі батька у вихованні дитини задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з нею. Визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних зустрічей щотижнево: - кожного понеділка з 16 год. 30 хв. до 20 год. 30 хв. без присутності ОСОБА_1 ; - кожної першої суботи місяця з 09 год. 30 хв. до 20 год. 30 хв. без присутності ОСОБА_1 ; - кожної другої неділі місяця з 09 год. 30 хв. по 20 год. 30 хв. без присутності ОСОБА_1 ; - кожної третьої суботи та неділі місяця з 09 год. 30 хв. суботи по 20 год. 00 хв. неділі без присутності ОСОБА_1 ; у канікулярний період згідно з графіком школи, за згодою дитини; - в інші дні - культурно-масові, спротивні, розважальні, оздоровчі заклади, за домовленістю з матір`ю та згодою дитини.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким встановити порядок спілкування батька ОСОБА_2 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначеному порядку встановленому у висновку №01/01-25/963 від 02 квітня 2019 року Овідіопольської районної адміністрації Одеської області, як органом опіки та піклування, визначивши перші зустрічі ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 у присутності матері ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що встановлений судом першої інстанції порядок та спосіб участі у вихованні та спілкування позивача з донькою суперечить Висновку від 02 квітня 2019 року органу опіки та піклування. Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції проігноровано вказівки, що містяться у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року. При прийнятті оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції обмежив права дитини на спілкування у її вільний час (вихідні дні) з матір`ю, братом, родиною, друзями, що шкодить як її інтересам, так і інтересам обох дітей, які фактично майже не мають часу для спілкування між собою. Суд першої інстанції не розглянув питання необхідності початку перших зустрічей у присутності матері, для відновлення налагодження стосунків батька з дитиною. Обраний порядок участі батька у вихованні доньки звільняє його від обов`язку участі у вихованні дитини у будні дні, участі у сприянні належного навчання доньки, порушує нормальний розпорядок життя дитини. Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини (побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання), місце та час їхнього спілкування, не врахував вік дитини, особливості раннього розвитку, необхідність поступового відновлення взаємовідносин з батька з дитиною.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу вказано на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сповіщення сторін.
Про судове засідання, призначене на 28 червня 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явились.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Повний текст судового рішення виготовлено 10 липня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 12 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що було складено актовий запис за №425.
Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 , про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в книзі записів актів громадянського стану про народження складено актовий запис за №687, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Подружні стосунки між сторонами не склались, у зв`язку з чим за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. було розірвано. Змінено ОСОБА_1 прізвище на ОСОБА_1 .
З ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_3 в розмірі 1\4 зі всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 березня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_2.
Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_3 залишилась проживати з матір`ю.
23 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , після реєстрації якого ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно зі ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Частиною 1 статті 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, отриманих внаслідок обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року було витребувано з Овідіопольської районної адміністрації Одеської області, як органу опіки та піклування, висновок щодо способів участі ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
02 квітня 2019 року Овідіопольською районною адміністрацією Одеської області, як органу опіки та піклування було надано висновок №01/01-25/963 про можливість визначення порядку спілкування батька ОСОБА_2 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з яким Овідіопольська районна адміністрація Одеської області вирішила встановити наступний порядок спілкування дитини з батьком, враховуючи власне бажання дитини:
- щосуботи з 10.00 год. до неділі 18.00 год. (через тиждень), за згодою дитини;
- в канікулярний період згідно з графіком школи, за згодою дитини;
- культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, за домовленістю з матір`ю та за згодою дитини.
При вирішенні питання щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини суд першої інстанції обґрунтовано враховав висновок №01/01-25/963 Овідіопольської районної адміністрації Одеської області, як органу опіки та піклування від 02 квітня 2019 року «Про визначення порядку спілкування батька ОСОБА_2 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Суд першої інстанції обґрунтовано погодився з доводам відповідача про те, що обраний позивачем порядок участі ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_3 звільняє батька від обов`язку участі у вихованні дитини у будні дні, участі у сприянні належного навчання доньки, порушує нормальний розпорядок життя дитини.
Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо врахування режиму роботи батька, можливість забезпечення перебування дитини протягом тривалого часу за місцем його проживання та своєчасного відвідування дитиною школи у такому випадку.
Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що неспілкування дочки з матір`ю протягом такого тривалого літнього часу (1,5 місяці), зважаючи на вік дитини, може негативно вплинути на її психічний чи фізичний стан.
Позивач не позбавлений права, будучи у щорічній відпустці, за погодженням з матір`ю, проводити свій вільний час з дочкою, відвідувати з нею культурно-масові, спортивні, розважальні, оздоровчі заклади, а також здійснювати виїзд на курорти чи у закордонні поїздки.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ст.142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Крім того, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
При викладених обставинах, з урахуванням висновку Овідіопольської районної адміністрації Одеської області, як органу опіки та піклування, №01/01-25/963 від 02 квітня 2019 року, а також, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, суд першої інстанції правильно вважав за необхідне позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.
Щодо посилання скаржника на те, що встановлений судом першої інстанції порядок та спосіб участі у вихованні та спілкування позивача з донькою суперечить Висновку від 02 квітня 2019 року органу опіки та піклування, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.  Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (стаття 142 СК України).
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).
Частиною другою статті 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отже при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 484/920/18 (провадження № 61-6992св20) вказано, що «сім`я вважається природним середовищем для розвитку дитини; виховання в сім`ї відповідає найкращим інтересам дитини і тільки коли виявиться, що сім`я є особливо непридатною або неблагонадійною, зв`язки з нею можуть бути перервані. Розлучення дітей з батьками всупереч їх волі можливо тільки за умови, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. При розгляді позовів батьків про передачу їм дитини іншими особами, від яких вони мають право вимагати її повернення, суд бере до уваги зокрема можливість батьків забезпечити належне виховання дитини, характер їхніх взаємовідносин з нею, прихильність дитини до осіб, у яких вона перебуває, й інші конкретні обставини справи. При цьому суд враховує, хто з зацікавлених осіб виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожної з осіб, особисті якості сторін, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані однієї з осіб сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У будь-якому випадку суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітньої дитини.
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її звязків із сімєю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Таким чином, при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом враховано наданий висновок та інші наявні в матеріалах справи докази, оскільки сам лише висновок органу опіки та піклування не є вирішальною та не може нівелювати всі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності.
Щодо посилання скаржника на те, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції обмежив права дитини на спілкування у її вільний час (вихідні дні) з матір`ю, братом, родиною, друзями, що шкодить як її інтересам, так і інтересам обох дітей, які фактично майже не мають часу для спілкування між собою та, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини (побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання), місце та час їхнього спілкування, не врахував вік дитини, особливості раннього розвитку, колегія суддів зазначає, що встановлений порядок участі батька у вихованні дитини жодним чином не створює вищезазначених перешкод у спілкуванні дитини з іншими членами родини, та крім того, спрямовані саме на захист встановленого сімейним законодавством принципу повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей.
Також колегія суддів вважає, що безпідставним є посилання скаржника, на те, що обраний порядок участі батька у вихованні доньки звільняє його від обов`язку участі у вихованні дитини у будні дні, участі у сприянні належного навчання доньки, порушує нормальний розпорядок життя дитини, оскільки незрозумілим є як саме відрізняється виховання дитини у будні та вихідні дні, крім того оскаржуваним рішенням встановлено порядок участі у вихованні дитини, її батька кожного понеділка з 16 год. 30 хв. до 20 год. 30 хв. та встановлення саме такого порядку участі спрямоване на дотримання стабільного та стійке середовища існування дитини.
Колегія суддів зазначає, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам.
Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 754/9026/16-ц.
Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини. Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі статтею 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Більше того, вирішуючи даний спір, колегією суддів не встановив негативних фактів поведінки позивача, як б могли зашкодити дитині, звернув увагу на те, що позивач, який є батьком дитини та проживає окремо активно і наполегливо проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.
Щодо доводів апеляційної скарги, а саме, що суд першої інстанції не розглянув питання необхідності початку перших зустрічей у присутності матері, для відновлення налагодження стосунків батька з дитиною, колегія суддів зазначає, що проведення зустрічей дитини з батьком у присутності матері є необґрунтованими, оскільки наявні між сторонами неприязні відносини та конфлікти, негативно впливають на ставлення дітей до батька, а тому проведення зустрічей батька з донькою у присутності матері не сприятиме налагодженню відносин між ними.
Слід зазначити, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Так, колегія суддів погоджується, що встановлення саме такого порядку участі батька у вихованні дитини, ОСОБА_3 буде дотримано принципів, закріплених Конвенцією, які регламентують врахування найкращих інтересів дитини.
Крім того, апеляційний суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 10 липня 2023 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда