Справа № 157/717/21 	Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В. 	
Провадження № 22-ц/802/593/23  	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
19 липня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання Черняк О.В.,
представника позивача ОСОБА_1 , 
представника відповідача Мельничука M.А. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Камінь-Каширської міської ради про зобов`язання виділення коштів на житло, за апеляційною скаргою відповідача Камінь-Каширської міської ради на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 березня 2023 року,    

                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до Камінь-Каширської міської ради, Камінь-Каширської районної державної адміністрації, в якому просив зобов`язати відповідачів виділити йому відповідну суму для придбання однокімнатної квартири або придбати йому однокімнатну квартиру у м. Камені-Каширському. 
В обґрунтування вимог зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства першої групи з діагнозом ДЦП. Його сім`я в складі п`яти осіб проживає у приватизованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа квартири складає 43,6 кв.м., житлова - 29,9 кв.м. Крім нього у квартирі проживають його батько ОСОБА_4 - інвалід другої групи, мати - ОСОБА_5 , брат ОСОБА_6 та зведений брат ОСОБА_7 , який також є інвалідом другої групи внаслідок психічного захворювання. Оскільки санітарно-технічні норми не відповідають встановленим нормам України, з 14 квітня 1992 року його сім`я перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Камінь-Каширської міської ради, її було внесено до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Відповідач у справі, Камінь-Каширська міська рада, який взяв на себе зобов`язання поліпшити житлові умови його сім`ї шляхом взяття на квартирний облік у першочерговому порядку, мав можливість виконати свої зобов`язання шляхом виділення відповідного житла у 42-ох квартирному будинку, який здавався у експлуатацію по АДРЕСА_2 . Однак, за повідомленням голови виконкому ОСОБА_8 від 18.07.1996 виділити квартиру його сім`ї не було можливості, оскільки 22 квартири у цьому будинку виділені працівникам охорони здоров`я, освіти, правоохоронних органів, культури, ліквідаторам ЧАЕС, переселенцям. Решта квартир - виділена сім`ям, будинки яких знесені або будуть зноситися. Таким чином, після виділення 22-ох квартир сім`ям вказаних категорій у відповідача, тобто міської ради, ще була можливість виділити квартиру його сім`ї, оскільки певні будинки, адреса яких не повідомлялася, ще не зносилися і дата їх знесення ще не була визначена. Звернення членів їхньої сім`ї з питання поліпшення їхніх житлових умов протягом майже 20-ти років після отримання вказаного повідомлення Каширця ігнорувалися. У листопаді 2015 року вони отримали повідомлення з Волинської обласної ради про те, що їхнє звернення з цього приводу направлене для вирішення у Департамент соціального захисту населення Волинської ОДА. Крім звернення до Волинської обласної ради, їхня сім`я зверталася з цього питання до різних державних інстанцій, однак вони отримували банальні відписки. Так, від Мінсоцполітики у вересні 2016 року він отримав повідомлення про те, що питання поліпшення житла, виділення на це коштів належать до власних повноважень виконкомів відповідних місцевих рад. Ухилилася від розгляду їхніх звернень по суті і народний депутат України ОСОБА_9 , яка свої депутатські звернення надсилала Камінь-Каширському міському голові ОСОБА_10 . Обмежився банальною відпискою і директор Департаменту регіонального розвитку та ЖКГ ОСОБА_11 у повідомленні від 7 листопада 2018 року. Із повідомлення Камінь-Каширської РДА від 26.12.2018 вбачається, що його сім`я у складі 5 осіб перебуває на квартирному обліку на першочерговій черзі під № 1. Однак їм відмовлено у виділенні коштів міського бюджету на придбання житлового приміщення. У повторному повідомленні від 21.02.2019 Мінсоцполітики України йдеться про вирішення вказаної проблеми місцевими органами влади. Аналогічні відписки вони отримали від Камінь-Каширської міської ради від 07.02.2019, 28.02.2020, 29.03.2021, Камінь-Каширської РДА від 09.03.2019, 03.12.2019, 03.03.2020, 22.04.2020, 17.06.2020, 12.04.2021, 13.05.2021, Волинської обласної ради від 29.03.2019, Волинської ОДА від 04.04.2019, 28.02.2020, Міністерства розвитку громад та територій України від 16.07.2020. У квітні 2021 року вони звернулися з питанням виділення коштів на придбання житла йому до прем`єр міністра ОСОБА_12 , однак звернення було знову перенаправлено через Волинську ОДА місцевим органам влади. Разом з тим відповідач, Камінь-Каширська міська рада, має можливість виділити грошові кошти на придбання йому однокімнатної квартири у приватних осіб за рахунок перевиконання власних доходів. Так, за повідомленням начальника відділу фінансів Камінь-Каширської міської ради Леснік О. при планових надходженнях власних надходжень 1 першому кварталі 2021 року 22663900 гривень до казни надійшло 279326300 гривень, тобто отримано 123,2% надходжень (районна газета «Полісся» від 29 квітня 2021 року). Взявши його сім`ю на першочерговий квартирний облік під № 1, відповідач міська рада взяла на себе зобов`язання поліпшення її житлових умов ще у липні 1996 року. Однак, незважаючи на наявні можливості виконання своїх зобов`язань, зокрема у першому кварталі 2021 року, відповідач свої зобов`язання виконувати не бажає. Отже, його конституційне право на житло грубо порушене. Придбати житло за власні кошти їхня сім`ї можливості не має, оскільки з п`яти членів сім`ї - троє є особами з інвалідністю. Проживати у такій багаточисельній сім`ї, тим більше з психічно хворим зведеним братом він не може. Орієнтовна вартість однокімнатної квартири у м. Камені-Каширському становить від трьох мільйонів гривень, зазначена сума посильна для міської ради, до співфінансування може долучитися і Камінь-Каширська РДА.
Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 06 жовтня 2022 року прийнято відмову ОСОБА_3 від позову в частині вимог до Камінь - Каширської районної державної адміністрації і провадження в цій частині закрито.
Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 березня 2023 року позов задоволено частково. 
Зобов`язано Камінь-Каширську міську раду забезпечити ОСОБА_3 житловим приміщенням у м. Камінь-Каширський Волинської області, благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідно до встановлених норм житлової площі, яке має відповідати санітарним і технічним вимогам.
Стягнуто з Камінь-Каширської міської ради в дохід держави судовий збір у розмірі 2270  гривень.
В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким  в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України)
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права й інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю з дитинства, перша група інвалідності встановлена довічно.
Із свідоцтва про право власності на житло від 6 квітня 2000 року вбачається, що позивач ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_3 , іншими співвласниками також є ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , син ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , загальна площа квартири становить 43,6 кв.м. Житлова площа зазначеної квартири становить 29,9 кв.м.
Рішенням виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради № 92 від 14 квітня 1992 року батька позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 поставлено на пільгову чергу для одержання комунальної квартири.
Як вбачається із Книги обліку громадян, які перебувають на першочерговій черзі для отримання житла у виконавчому комітеті Камінь-Каширської міської ради, що розпочата 1 травня 2021 року, ОСОБА_4 , членами сім`ї якого є ОСОБА_5 (дружина, 1951 року народження), ОСОБА_13 (син, 1977 року народження), ОСОБА_6 (син, 1971 року народження) та позивач ОСОБА_3 (син, 1989 року народження), поставлений на облік громадян, що перебувають на першочерговій черзі для отримання житла у виконавчому комітеті Камінь-Каширської міської ради, підстава для взяття на облік - відсутність встановленого розміру житлової площі, багатодітна сім`я, на облік взято 15.08.1989 року № 313 Камінь-Каширська рада народних депутатів.
З матеріалів справи, зокрема з копії облікової справи, вбачається, що батько позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у списку осіб, які перебувають у першочерговій черзі на отримання житла, є першим. 
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_3 , як член сім`ї ОСОБА_4 має право на першочергове право на отримання житла. 
Однак  такі висновки суду зроблені з порушенням норм матеріального права.
Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому Житловим кодексом України та іншими актами законодавства України.
Частиною першою статті 9 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Згідно зі ст. 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.
Згідно з частиною першою статті 46 ЖК Української РСР передбачено надання жилого приміщення поза чергою: інвалідам Великої Вітчизняної Війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної Війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків; громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання; особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість; дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; громадянам, незаконно засудженим і згодом реабілітованим, у разі неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення; дітям-інвалідам з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають у сім`ях піклувальників, прийомних сім`ях, дитячих будинках сімейного типу, державних або інших соціальних установах, після досягнення повноліття, у разі якщо за висновком медико-соціальної експертизи вони можуть здійснювати самообслуговування і вести самостійний спосіб життя; сім`ям, які мають п`ятьох і більше дітей, та у разі народження у однієї жінки одночасно трьох і більше дітей; особам, обраним на виборну посаду, коли це зв`язано з переїздом в іншу місцевість; членам сім`ї народного депутата України у разі його смерті в період виконання депутатських обов`язків у Верховній Раді України на постійній основі; працівникам протитуберкульозних закладів у разі виникнення професійного захворювання на туберкульоз.
Частиною другою статті 46 ЖК Української РСР визначено, що поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством.
Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, тобто квартирний облік, ведеться відповідно до Житлового кодексу України та Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів № 470 від 11 грудня 1984 року, відповідно до пункту 23 яких громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських рад разом з радами профспілок; які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам (постанови Ради Міністрів Української РСР від 26 квітня 1984 року № 189 "Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання"); які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї; які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; які проживають у гуртожитках; які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати); внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 10-14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Тими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються також громадяни, які проживають у комунальних чи невпорядкованих стосовно умов даного населеного пункту квартирах: особи, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни; особи, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10); Герої Радянського Союзу, Герої Соціалістичної Праці, особи, нагороджені орденами Слави, Трудової Слави, "За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР" усіх трьох ступенів; учасники бойових дій та учасники війни; працівники, які тривалий час сумлінно пропрацювали на одному підприємстві, в установі, організації.
На квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).
Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради.
Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.
Заява про взяття на квартирний облік подається виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради, сільському голові (у разі, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) за місцем проживання громадян (для внутрішньо переміщених осіб - за місцем перебування внутрішньо переміщеної особи на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб) та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу або іншому громадському об`єднанню (організації) за місцем їх роботи.
Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік.
Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень.
Підпунктом 3 пункту 38 Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.
Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено.
Таким чином особа, яка потребує поліпшення житлових умов реалізує своє право шляхом подання заяви до відповідного виконавчого органу тої чи іншої місцевої ради де проживає дана особа та береться на квартирний облік.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду позивач окремо не перебуває на квартирному обліку, як особа яка потребує поліпшення житла, а  перебуває на квартирному обліку його батько. Позивач є членом сім`ї  ОСОБА_4 , який має право на отримання житла.  На момент постановлення батька позивача на квартирний облік у 1992 році позив був неповнолітнім. 
Таким чином, позивачу, щоб реалізувати своє право на отримання житла, потрібно особисто звернутись до виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради з відповідною заявою для взяття його на квартирний облік, та у разі не виділення йому житла захищати своє право у судовому порядку.
У випадку захисту права позивача в обраний ним спосіб, порушуватимуться права та інтереси інших осіб, які перебувають на квартирному обліку, оскільки надання житла особисто ОСОБА_3   не свідчить про виконання обов`язку, органу який відає житловим фондом, по відношенню до ОСОБА_4 , який перебуває на квартирному обліку з членами своєї родини. 
ОСОБА_3 не реалізував свого права, у передбачений законом порядок, щодо повідомлення компетентного органу про забезпечення особисто його житлом та не став на квартирний облік. За таких обставин, його право на покращення житлових умов залежить від права родини ОСОБА_3 в цілому, оскільки виключно ОСОБА_4 подав заяву про взяття на квартирний облік. 
Окрім того відповідно до ст. 51 Житлового кодексу України, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів місцевих рад, представників громадських об`єднань, трудових колективів. 
Згідно з п. 2 п.а ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності;
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).
Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом.  Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження 14-61цс18)).
Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не надано міським радам повноважень щодо вирішення питань зазначених у позовній заяві. Таким чином Камінь-Каширська міська рада  не є належним відповідачем у даній справі, а належним відповідачем є саме Виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради, який судом не був залучений до справи, як співвідповідач.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального права то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду  з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір в розмірі 3405 гривень за подання апеляційної скарги  необхідно компенсувати Камінь-Каширській міській раді за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

                                                 У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Камінь-Каширської міської ради задовольнити.
Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_3 до Камінь-Каширської міської ради про зобов`язання виділення коштів на житло - відмовити.
Сплачений судовий збір в розмірі 3405 гривень за подання апеляційної скарги компенсувати Камінь-Каширській міській раді за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: