ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 липня 2023 року           справа №200/1682/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 р. у справі №200/1682/23 (головуючий І інстанції Г.П. Бабаш) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач) в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 12.01.2022 №057050008300 про відмову у перерахунку пенсії;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за заявою від 10.01.2022, з урахуванням довідок про заробітну плату №14-15/333, №14-15/334, №14-15/336 від 06.10.2021 та №14-15/337, №14-15/338 від 08.10.2021, виданих архівним відділом адміністрації Новоазовського району, з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.01.2022 № 057050008300 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви про перерахунок пенсії від 10.01.2021 року із врахуванням довідок про заробітну плату №14-15/333, №14-15/334, №14-15/336 від 06.10.2021 та №14-15/337, №14-15/338 від 08.10.2021, виданих архівним відділом адміністрації Новоазовського району, визначити найбільш вигідні 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року для обчислення пенсії та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що у зв`язку з тим, що всі документи, видані на непідконтрольній українській владі території, вважаються недійсними, Управління як орган державної влади, на підставі положень ч.2 ст. 19 Конституції України, не мало жодних законних підстав для врахування вказаних довідок, наданих позивачем. Крім того, суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 17.06.2021 року №1411-5000368296/56816.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з квітня 2021 року, що не є спірним між сторонами.
10 січня 2022 року ОСОБА_1 , через веб-портал електронних послуг, звернулась до Пенсійного фонду із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії (заміна періоду 60 місяців до 01.07.2000 року) та надала необхідні документи, зокрема, до заяви були надані довідки про стаж від 06.10.2021 року № 14-15/332 та № 14-15/335 виданих «Архивным отделом администрации Новоазовского района Донецкой Народной Республикой» та довідки про заробітну плату за період до 01.07.2000 року видані «Архивным отделом администрации Новоазовского района Донецкой Народной Республикой» від 06.10.2021 № 14-15/336, № 14-15/334, № 14-15/333, а також, від 08.10.2021 року № 14-15/338, № 14-15/337.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.01.2022 року №057050008300 відмовлено в перерахунку пенсії.
В обґрунтування відмови вказано, що на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1058-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк, Донецької області віднесено до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначенні у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органом та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті є недійсними і не створює правових наслідків.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV).
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені в Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
У відповідності до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
За приписами п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач 10.01.2022 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000 згідно довідок про заробітну плату за період до 01.07.2000, які видані «Архивным отделом администрации Новоазовского района Донецкой Народной Республикой» від 06.10.2021 №14-15/336, № 14-15/334, № 14-15/333, а також від 08.10.2021 № 14-15/338, № 14-15/337.
В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15 жовтня 1979 наявні наступні записи:
08.10.1979 року прийнята завідувачем магазину №50 (запис №1);
13.11.1979 року переведена молодшим продавцем магазину №29 (запис №2);
20.05.1981 року переведена продавцем магазину №32 (запис №5);
18.10.1985 року переведена молодшим продавцем магазину №17 (запис №6);
01.06.1986 року переведена молодшим продавцем Універмагу відділу «готовий чоловічий одяг» (запис №7);
02.12.1986 року звільнена за згодою сторін (запис №8);
16.12.1986 року прийнята молодшим продавцем магазина №5 в Новоазовському райно (запис №9);
07.12.1987 року звільнена за згодою сторін (запис №10);
01.06.1988 року прийнята на посаду білетного касира Новоазовської автостанції (запис №11);
31.08.1988 року звільнена за згодою сторін (запис №12);
13.01.1989 року прийнята на посаду білетного касира Новоазовської АС (запис №13);
04.01.1990 року звільнена за закінченням строку трудового договору (запис №14);
02.07.1990 року прийнята на посаду диспетчера Держплемзаводу ім. Р. Люксембург (запис №15);
28.06.1993 року переведена на посаду бухгалтера (запис №16);
19.05.1999 року переведена бухгалтером а/г (запис №18);
22.06.2004 року звільнена за згодою сторін (запис №19).
Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить усі необхідні печатки та підписи відповідальних осіб.
Рішенням пенсійного органу від 12.01.2022 №057050008300 відмовлено в перерахунку пенсії позивачу у зв`язку з неможливістю врахування довідок про заробітну плату, оскільки останні видані на території непідконтрольній українській владі території.
Щодо доводів, що всі документи, видані на непідконтрольній українській владі території, вважаються недійсними, суд зазначає наступне.
Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа №569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів", у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".
Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Враховуючи наведене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.
Таким чином, суд не погоджується з висновком відповідача щодо неможливості врахувати вказані вище довідки, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, з огляду на те, що надання нових довідок, виправлення недоліків у наявних та можливість перевірки не залежить від волі позивача, оскільки підприємство розташоване на тимчасово непідконтрольній території України, де наразі відбуваються бойові дії.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії діяло не в спосіб, що визначений Законом №1058 та Порядком № 22-1, необґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення.
В даному випадку, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для неврахування довідок про заробітну плату від 06.10.2021 № 14-15/336, № 14-15/334, № 14-15/333, а також від 08.10.2021 року № 14-15/338, № 14-15/337, які видані «Архивным отделом администрации Новоазовского района Донецкой Народной Республикой», оскільки відсутні докази зловживання пенсіонером своїми правами чи зазначення роботодавцем неправдивих відомостей.
Стосовно доводів, що суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, колегія суддів зазначає наступне.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.
За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно скасовано спірне рішення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви про перерахунок пенсії від 10.01.2021 року із врахуванням довідок про заробітну плату №14-15/333, №14-15/334, №14-15/336 від 06.10.2021 та №14-15/337, №14-15/338 від 08.10.2021, виданих архівним відділом адміністрації Новоазовського району, визначити найбільш вигідні 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року для обчислення пенсії та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись статтями 308, 311, 316, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 р. у справі №200/1682/23 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 р. у справі №200/1682/23 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 25 липня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                          І.В. Геращенко

                                                                                                                                    І.Д. Компанієць