ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/19510/23
Провадження № 33/4820/531/23

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому з участю секретаря Антала Є.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Іваницького А.М. апеляційну  ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2023 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , пенсіонерку,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сто сімдесят гривень, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
За постановою суду ОСОБА_1 , 28 червня 2023 року, близько 08 год. 40 хв., перебуваючи у ліфті по АДРЕСА_2 , вчинила фізичне насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 , що полягало у штовханні та шарпанні, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному здоров`ю. Крім того, 29 червня 2023 року, близько 08 год. 40 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , також вчинила психологічне насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 , що полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

        ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 серпня 2023 року, скасувати її, провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КупАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
       Вважає, що у зв`язку з тим, що вона не здійснювала відносно потерпілої жодних протиправних дій, які можуть підпадати під визначення домашнього насильства, та не заподіювала потерпілій шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю, тому вказана постанова має бути скасована, а провадження по справі закрито.
Свої вимоги аргументує тим, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення дії не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєнні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, чим могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.
Щодо причин поважності пропуску звернення до суду, ОСОБА_1 зазначає, що звернулась до Хмельницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для призначення захисника. Відповідно до доручення № 431 від 24.08.2023 року Хмельницький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначив захисника - адвоката Іваницького А.М. 25.08.2023 року адвокат Іваницький А.М. подав до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області заяву про ознайомлення із матеріалами справи і ознайомився з останніми лише 28.08.2023 року.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та її захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити з підстав, викладених у ній.
ОСОБА_1   під час апеляційного  перегляду провадження  пояснила, що  між нею та її донькою    ОСОБА_2 склалися неприязне ні стосунки, та тривалий час відбуваються конфлікти. Вона намагається спілкуватися зі своїми онуками, які мешкають разом з ОСОБА_2 , а донька уникає спілкування з нею та створює їй перешкоди. Також вона намагається отримати від доньки ОСОБА_2 матеріальну допомогу, оскільки вона та її мати ОСОБА_3 1930 року народження, на її думку мають на це право, їм не вистачає пенсії для забезпечення своїх побутових потреб та лікування, але донька відмовляє їй матеріальній допомозі. В судовому порядку такі питання зі своєю донькою вона не вирішувала. Для вирішення таких проблем, вона періодично навідує ОСОБА_2 за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_2 , а також за місцем роботи, через що вони конфліктують. Вважає, що 28 та 29 червня 2023 року вона не завдавала фізичного та психологічного насильства своїй доньці. 

       Мотиви суду

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки такий пропущений з поважних причин. Зокрема, як вбачається із клопотання про поновлення строку, остання вказала, що лише 24.08.2023 року вона звернулась до Хмельницького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, де їй призначили їй захисника, а 28.08.2023 року останній ознайомився з матеріалами справи, тому даний строк пропустила з поважних причин.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
Так, частиною 1ст. 1732КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису. 
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки: можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Згідно з п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. 
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
За результатами апеляційного перегляду провадження, апеляційний суд вважає, що суд прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини що ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КупАП за обставин викладених в протоколах про адміністративне правопорушення. 
Відомостями із протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАБ № 960272 та ВАБ № 960275, вбачається, що 28 червня 2023 року, близько 08 год. 40 хв., перебуваючи у ліфті, по АДРЕСА_2 , вчинила фізичне насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 , що полягало у штовханні та шарпанні, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному здоров`ю. 29 червня 2023 року, близько 08 год. 40 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , також вчинила психологічне насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 , що полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю (а.с. 1, 10).
Даними заяв ОСОБА_2 від 28.06.2023 року та 29.06.2023 року, підтверджується, що ОСОБА_1 постійно вчиняє щодо неї конфлікти, шарпає, виражається нецензурною лайкою, погрожує їй, у звязку з цим потерпіла просить прийняти до неї заходи (а.с. 6, 15).
Відомостями із письмових пояснень ОСОБА_2 від 13.07.2023 року, підтверджуються вчинення її матір`ю ОСОБА_1 щодо неї домашнього насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: нецензурною лайкою, шарпанням за одяг (а.с. 16). 
Даними із письмових пояснень ОСОБА_1 від 18.07.2023 року підтверджується наявність конфліктних відносин між нею та її донькою – ОСОБА_2 (а.с. 11).
Відомостями із відеозапису, наявного в матеріалах справи, підтверджуються обставини конфлікту 28.06.23 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в ході якого ОСОБА_1 нецензурно, образливо висловлювалася щодо ОСОБА_2 , яка перебувала у ліфті з нею, штовхала та шарпала її за шарф (а.с. 17).
У суді ОСОБА_1 підтвердила, що 28.06.2023 року, перебуваючи у ліфті, шарпала свою доньку ОСОБА_2 за шарф, а також 29.06.2023 року висловлювалася на її адресою, називаючи «проституткою», але не вважає такі висловлювання нецензурними. Не заперечувала цих обставин ОСОБА_1 і під час апеляційного перегляду провадження.
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Відомостей які б підтверджували їх фальсифікацію матеріали справи не містять. Тому у суду нема підстав ставити наведені докази під сумнів. 
Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий такому, що принижує його гідність поводженню.
Проаналізувавши наведені докази, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 порушила основоположні права і свободи людини, гарантовані Основним Законом України. Діючи умисно, вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо своєї донька ОСОБА_2 за обставин, викладених в протоколах про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд відкидає апеляційні твердження сторони захисту про те, що дії інкриміновані ОСОБА_1 та викладені в протоколах про адміністративне правопорушення не відповідають диспозиції ч. 1 ст. 1732 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Апеляційний суд вважає, що у даному випадку насильство виразилось у лайці на адресу потерпілої, погрозах, словесних образах, штовханні та шарпанні за одяг (шарф), що призвело до психологічних страждань останньої, відчуття образи та приниження. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 остання відчувала приниження, емоційну невпевненість у собі, чим могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої. Твердження захисту про те, що конфліктна ситуація, яка розвивалася у родині ОСОБА_1 28 та 29 червня 2023 року не відноситься до домашнього насильства в розумінні диспозиції ч. 1 ст. 1732 КУпАП, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки матеріалами провадження підтверджується, що дії ОСОБА_1 пов`язані з вирішенням актуальних для неї питань зі своєї донькою ОСОБА_2 через відсутність спілкування з онуками та вимогами матеріальної допомоги, поєднуються з постійними відвідуваннями ОСОБА_2 за місцем мешкання та роботи, що підтверджується як ОСОБА_1 , так і потерпілою ОСОБА_2 у їх письмових поясненнях, словесних образах з боку ОСОБА_1 , які за своїм змістом викликають приниження та емоційну невпевненість потерпілої, страх переслідування, погрози, фізичного впливу з боку ОСОБА_1 , який полягає в шарпанні потерпілої за одежу, штовханні її. Такий фізичний вплив не має наслідків у виді тілесних ушкоджень, але завдає або може завдати фізичної шкоди здоров`ю потерпілої, тому охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 1732 КУпАП. 
Апеляційні твердження захисту, про те, що такі сімейні стосунки, які полягають у спорах між сторонами з метою відстоювання своїх інтересів, емоційні сварки та конфлікти не утворюють об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КупАП суд відкидає, оскільки з об`єктивно встановлених судом обставин вбачається, що дії ОСОБА_1 створюють у потерпілої побоювання за свою безпеку, або безпеку третіх осіб, у даному випадку дітей, відчуття нездатності захистити себе та має наслідком шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої. Дії ОСОБА_1 носіть провокативний, послідовний, умисний характер, спрямовані на досягнення своєї мети, шляхом створення для потерпілої відчуття розгубленості, подавленості від її активних дій, носять характер переслідування, мають на меті заподіяння шкоди потерпілій, шляхом порушення її прав та свобод. Такі дії ОСОБА_1 не можна вважати емоційними суперечками у родині, спрямованими на доведення члену сім`ї своєї правоти, переконливості своїх поглядів на життя або побутовим конфліктом, як вважає сторона захисту. 
Апеляційне твердження захисту про те, що обов`язковою складовою характеристики суб`єкта цього правопорушення та суб`єктивної сторони є значна перевага у можливостях порівняно з потерпілою особою, що у даному випадку не відповідає встановленим судом обставинам, суд також вважає безпідставним, оскільки таке твердження носить оціночний характер. Перевага у можливостях суб`єкта цього правопорушення не оцінюється виключно ознаками статі, віку, матеріальної забезпеченості, службовими можливостями суб`єкта. Така перевага може бути обумовлена і іншими чинниками, які використовує суб`єкт для досягнення своєї мети, певні риси характеру, наявність часу, стан здоров`я та ін.. 
Отже, твердження апелянта ОСОБА_4 про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували її вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні апеляційний вважає неспроможними, та виходить з того, що її вина у домашньому насильстві доводиться виходячи з загального принципу «поза розумним сумнівом» зібраними та дослідженими судом доказами, тому вона підлягає відповідальності за ч.1 ст. 1732 КупАП
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції  ст 173-2 ч.1 КУпАПу виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2023 року є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін, 

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                                        Т.Топчій