У Х В А Л А        
 
10 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 553/2353/21
провадження № 61-11300ск23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,
встановив:
У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до   ОСОБА_1 , у якому просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2014 року, з твердої грошової суми, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання трьох дітей, а саме, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня звернення до суду - 30 серпня 2021 року та до повноліття ОСОБА_3 , а після чого просила стягувати з  ОСОБА_1 аліменти щомісячно по 1/3 частині від усіх видів заробітку  (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму до настання повноліття ОСОБА_4 , після чого стягувати аліменти по 1/4 частині від усіх видів заробітку  (доходу) відповідача до настання повноліття ОСОБА_5 .  
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2023 року, позов задоволено частково.
Змінено спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2014 року, з твердої грошової суми, з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 аліменти на утримання трьох дітей, а саме, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімумуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня звернення до суду -30 серпня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 992, 40 грн судового збору.
У частині зміни способу стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання.
25 липня2023 року   ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2022 рокута постанову Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2023 року у вказаній справі.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з таких підстав.
Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
За приписами частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п'ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов'язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною в силу вимог закону. 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалені у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2022 рокута постанови Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2023 року.
Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 травня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітніх дітей відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               М. Ю. Тітов
 
                                                                                                          А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                          Є. В. Коротенко