Справа № 359/2416/23                                                                                               Головуючий в суді І інстанції Кабанячий Ю.В.
Провадження № 33/824/3564/2023                                                                                  Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2023 року                                                                                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Мельника Я.С., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , за ст. 124 КУпАП,
 
                                                     ВСТАНОВИВ:                                                
 
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2023 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а ОСОБА_1 визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Не погоджуючись із цією постановою , 29 червня 2023 року  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє захисник Сечко С.В., подав апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було винесено судом 02 червня 2023 року. Строк на апеляційне оскарження обраховується з дня винесення постанови, а тому останнім днем строку на апеляційне оскарження постанови є 12 червня 2023 року. 
Апеляційну скаргу подано до суду засобами поштового зв`язку 29 червня 2023 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.
Як на підставу поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови він отримав 21 червня 2023 року.
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає необхідним відмовити апелянту у поновленні строку апеляційного оскарження, з огляду на таке.
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
Частиною 2 ст.294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.  Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно  користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення постановлено за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, а отже їм було відомо про прийняте судом рішення, порядок і строки його оскарження.
Оцінюючи наведені апелянтом у клопотанні підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, суд вважає, що оскільки закон пов`язує право особи на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з моменту її винесення, а не з моменту отримання її копії, наведені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними та такими, які перешкоджали йому подати апеляційну скаргу у десятиденний строк, визначений законом.
Будь-яких інших об`єктивних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для оскарження постанови судді у визначений законом строк, в апеляційній скарзі не наведено.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.
Враховуючи вищевикладене, зазначені  ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними, оскільки ним не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне оскарження постанови суду першої інстанції.
Таким чином,  ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2023 року, а апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, повернути особі, яка її подала.
 
На підставі викладеного, та керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
                                            
ПОСТАНОВИВ:
 
Відмовити  ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2023 року. 
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2023 року - повернути особі, яка її подала.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Суддя:                                                                                        Я.С. Мельник