ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року 
м. Київ

справа № 280/7529/21
адміністративне провадження № К/990/21775/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача                                                     Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів -                                                   Загороднюка А.Г.,
                                                            Мартинюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2021 (головуючий суддя -  А.В. Сіпака)
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.05.2022 (головуючий суддя -  Н.І. Малиш, судді - Н.П. Баранник, А.А. Щербак)
у справі № 280/7529/21
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1   
до Державної служби України з безпеки на транспорті, 
Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Запорізької області
про визнання протиправною та скасування постанови, 

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Запорізької області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 03.08.2021 № 284365 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17  000, 00 грн.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуваною постановою на позивача було накладено стягнення в розмірі 17 000, 00 грн. за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». На переконання позивача, при здійсненні рейдерської перевірки відповідачем допущено порушення вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007             № 879 та Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567. Звертає увагу, що в ході здійснення перевірки (габаритно-вагового контролю) контролюючим органом не складено жодного документу, який підтверджує, що габаритно-ваговий контроль позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях, та здійснено на приладі, який відповідає вимогам законодавства. Вказує, що позивачем перевозився сипучий вантаж, який має здатність переміщатися, тому здійснення габаритно-вагового контролю мало бути проведено лише вагами для зважування транспортних засобів у русі. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.05.2022, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
4. При ухваленні рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що Придніпровським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки правомірно винесено відносно позивача постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, з огляду на підтвердження факту перевищення допустимої ваги вантажного автомобіля за відсутності дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень.  
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
5. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
6. Підстави, на яких подана касаційна скарга позивач вказує пункт 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтовуючи посилання на вказану норму процесуального закону, скаржник посилається на встановлення судами обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів. 
7. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги позивач вказує, що судами попередніх інстанцій всупереч вимогам статей 74, 90 Кодексу адміністративного судочинства України не надано жодної оцінки твердженням позивача що габаритно-ваговий контроль та документи, які відображають результати габаритно-вагового контролю одержані з порушенням порядку, встановленого законом, оскільки габаритно-ваговий контроль проводився одноосібно співробітником Укртрансбезпеки, без залучення оператора ваг, чим порушено абзац 2 пункту 16 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1567 від 08.11.2006.
8. Також позивач вказує, що відповідно Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, рішення про належність транспортного засобу до великовагового також приймається декількома особами. 
9. Позивач зауважує, що Довідка № 064001 про результати здійснення габаритно-вагового контролю містить підпис тільки однієї посадової особи Укртрансбезпеки, а підпис і печатка оператора ваг відсутні, тому, фактично, без оператора ваг, самотужки посадова Укртрансбезпеки не могла здійснити ваговий контроль, та прийти до висновку, що автомобіль є великоваговим.
10. Підкреслює, що судами попередніх інстанції у цій справі взагалі не надавалася правова оцінка порядку здійснення габаритно-вагового контролю та доказам на підставі яких зроблено висновок що автомобіль відноситься до великовагового. 
Позиція інших учасників справи
11. У відзиві на касаційну скаргу Державна служба України з безпеки на транспорті з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення судів попередніх інстанцій - без змін. 
Рух касаційної скарги
12. Ухвалою Верховного Суду від 29.09.2022 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .   
13. Ухвалою Верховного Суду від 10.07.2023 адміністративну справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
14. 17.07.2021 інспектором управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області на 129 км+603м а/д Н-30 було здійснено перевірку транспортного засобу марки МАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 із причепом ГКБ державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу на праві приватної власності. Перевірка полягала у здійснені габаритно-вагового контролю.
15. Посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль 17.07.2017 складено Довідку № 0064001 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, відповідно до якої результат вагового контролю показав навантаження на осі: 1) 6,88 тон; 2) 12,39 тон; 3) 9,36 тон; 4) 10,23 тон, повна маса транспортного засобу 38,86 тон.
16. За результатами проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 285496 від 17.07.2021, в якому зафіксовані виявлені під час перевірки порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме абзац 15 частини першої: «перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше ніж 20 %, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу».
17. 03.08.2021 Придніпровським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки стосовно позивача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 284365, якою на підставі абзацу 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн.
18. Прийняття вказаної постанови зумовило звернення позивача до суду з цим позовом. 
Оцінка Верховного Суду
19. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
20. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
21. Зі змісту ухвали від 29.09.2022 слідує, що провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
22. На переконання заявника касаційної скарги суди встановили обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, а саме: довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, яка одержана з порушенням порядку, встановленого законом. 
23. Так, процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).
24. Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
25. За змістом пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.
Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.
26. Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
27. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що габаритно-ваговий контроль під час здійснення перевірки проводиться двома посадовими особами. 
28. Згідно пункту 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879), контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
29. Пунктом 20 Порядку № 879 передбачено, що за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
30. Отож, зі змісту вказаної норми слідує, що належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних визначається також посадовими особами, а не одноособово. 
31. Крім того, пунктом 18 Порядку № 879 передбачено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
32. Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, додатком 1 до якого встановлено форму довідки про здійснення габаритно-вагового контролю, яка, серед іншого, має містити підпис, прізвище та ініціали оператора вагового комплексу, наявне місце для печатки. 
33. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що довідка № 064001 про результати здійснення габаритно-вагового контролю містить підпис лише однієї посадової особи Укртрансбезпеки, а підпис і печатка оператора ваг відсутні, тому, на думку заявника, фактично без оператора ваг посадова особа Укртрансбезпеки не могла здійснити ваговий контроль та прийти до висновку, що автомобіль є великоваговим. 
34. Про вказане наголошувалось позивачем в судах попередніх інстанцій, проте оцінка таким доводам позивача не надавалась. 
35. Враховуючи викладене та доводи наведені позивачем, є підстави вважати, що судами встановлено обставини справи на підставі доказів, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
36. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
37. Оскільки судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення суддів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. 
Висновки щодо розподілу судових витрат
38. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
постановив:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити. 
2. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04.05.2022 у справі № 280/7529/21 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Запорізького окружного адміністративного суду. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     Ж. М. Мельник-Томенко 

Судді                                                                  А.Г. Загороднюк 
                                                                      
          Н.М. Мартинюк