СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року                                     м. Харків                                    Справа №905/434/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя  Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.
учасники провадження у справі – не з`явились, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1  (вх.№1071Д від 05.06.2023) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 (м. Харків, суддя Харакоз К.С.) у справі №905/434/23,
за заявою  ОСОБА_1 , м. Макіївка, Донецька область,
про неплатоспроможність  ОСОБА_1 , м. Макіївка, Донецька область, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2023 через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до Господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.04.2023 заяву ОСОБА_1 від 21.04.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи залишено без руху. Зобов`язано ОСОБА_1 у строк, який не перевищує десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, усунути недоліки заяви.
09.05.2023 через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до Господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , м. Макіївка, Донецька область б/н від 09.05.2023 про усунення недоліків.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 повернуто заяву ОСОБА_1 , м. Макіївка, Донецька область від 21.04.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи.
ОСОБА_1 з ухвалою суду не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить звільнити від сплати судового збору за подання апеляційної скарги; прийняти апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 (підписано ЕЦП 26.05.2023) у справі №905/434/23 до провадження; відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 (підписано ЕЦП 26.05.2023) у справі №905/434/23; задовольнити апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 (підписано ЕЦП 26.05.2023) у справі №905/434/23; ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 (підписано ЕЦП 26.05.2023) у справі №905/434/23 скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду; розгляд апеляційної скарги здійснювати за його відсутності.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на наступне: 
- абз. 6 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства фактично обмежено право на доступ до суду, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яке не є абсолютним, втім застосовані обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати доступ, наданий особі таким чином або до такої міри, що порушується сама суть права (Philis v. Greece (Філіс), § 59; De Geouffre de la Pradelle v. France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), § 28, і Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], § 229); 
- відповідно до договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого сторонами узгоджено оплату послуг керуючого реструктуризацією; вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.11.2020 у справі №910/726/20, та висновку Південно-Західного господарського суду у постанові від 25.01.2022 у справі №916/2937/21; 
- на підтвердження наявності підстави, визначеної у п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ надано суду відповідні виписки по рахункам, з яких чітко видно, що за останні 2 місяці не було жодних оплат по боргам кредиторам, а отже, доведено наявність підстави для звернення до суду і відкриття провадження; 
- заява боржника містить додаток, який має назву конкретизований список кредиторів і боржників /КСК/ із зазначенням інформації щодо кожного кредитора; крім того, щодо більшості кредиторів зазначено суму основного зобов`язання, суми нарахованих відсотків, суми неустойки, розмір загальної вартості кредиту щодо кожного кредитора окремо; надані до суду договори з кредиторами містять вказівку лише на можливі нарахування штрафу або пені, у випадку невиконання зобов`язань, або їх неналежного виконання, водночас не існує жодного документу, який надав би можливість боржнику розмежувати основну заборгованість та неустойку; 
- з урахуванням висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у справі №915/36/20 від 21.10.2020, в якому зазначено про необхідність надання документів (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, боржник не обмежений поданням лише кредитних договорів, укладених заявником з банківськими та фінансовими установами в підтвердження наявності відносин боржника з кредиторами та ознак неплатоспроможності або її загрози; крім того, перелік документів, які можуть підтверджувати неплатоспроможність боржника та її загрозу, відповідно до тлумачення Верховного Суду, не є вичерпним;
- разом з кредитною історією ТОВ «УБКІ» заявник надавав кредитні договори, які є у наявності та звертає увагу суду, що відсутня незначна частина кредитних договорів, на підставі яких виникла заборгованість, оскільки такі правочини знаходяться у кредиторів; жодних договорів або інакших підтверджень виникнення зобов`язання скаржник не має, проте неодноразово звертався та просив надати йому копії кредитних договорів, оскільки останній, як сторона договору навіть не має змогу ознайомитись з ними в електронних кабінетах внаслідок їх блокування через наявну заборгованість; 
- звернення заявника до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі наявних у нього документів, зі змісту яких вбачається наявність прострочених зобов`язань перед кредиторами, є достатньою та самостійною підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; суд відповідно до положень КУзПБ наділений достатніми повноваженнями на визнання або відхилення відповідних грошових вимог кредиторів боржника на наступних стадіях провадження у справі, у разі заявлення таких у порядку, передбаченому цим Кодексом; 
- роздруківка з сайту Українського бюро кредитних історій є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами та містить повну та достовірну інформацію про заборгованість боржника, в тому числі загальну суму заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням, підстави виникнення зобов`язань, а також строки їх виконання; відповідно, в цій частині вимоги КУзПБ виконані в повному обсязі, оскільки до заяви надані належні докази наявності кредитних відносин з кредиторами, суми заборгованості, а конкретизований список кредиторів і боржників складений належним чином.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1  (вх.№1071Д від 05.06.2023) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 у справі №905/434/23 залишено без руху. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги. Східним апеляційним господарським судом в умовах воєнного стану, зважаючи на утруднення реалізації учасниками справи прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України рекомендовано для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/ Повідомлено апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків. Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.
В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява (вх.№6915 від 16.06.2023) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 07.06.2023. Зокрема, апелянтом надано докази сплати судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з доказами поважності причин його пропуску.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023 у зв`язку із відпусткою суді Сгари Е.В. для розгляду справи №905/434/23 визначено новий склад суду, а саме: головуючий суддя-доповідач Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №905/434/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1  (вх.№1071Д від 05.06.2023) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023. Витребувано з Господарського суду Донецької області матеріали справи №905/434/23. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Східним апеляційним господарським судом в умовах воєнного стану, зважаючи на утруднення реалізації учасниками справи прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України рекомендовано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (відзиви, заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/ Учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень.
22.06.2023 на виконання вимог ухвали суду від Господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи №905/434/23 (вх.№7236).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 призначено справу №905/434/23 до розгляду на « 15» серпня 2023 р. о 10:30 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Роз`яснено учасникам справи, що в умовах дії режиму воєнного стану, з міркувань безпеки та враховуючи приписи ст.3 Конституції України, розгляд апеляційної скарги може бути перенесений на іншу дату. Запропоновано учасникам справи заздалегідь визначитися із бажанням та можливістю взяти участь у судовому засіданні, про що письмово повідомити Східний апеляційний господарський суд. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/ Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати за веб-адресою https://court.gov.ua/sud4875/
До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 15.08.2023 апелянт не з`явився. Про судове засідання повідомлявся шляхом надсилання копії ухвали від 04.07.2023 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трекінг Укрпошти 6102272433525), яка не була доставлена з причин «адресат відсутній». 
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Крім того, інформація в системі «Діловодство спеціалізованого суду» містить відомості про доставку апелянту ухвали про призначення справи до розгляду від 04.07.2023 до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» - 06.07.2023, що також свідчить про належне повідомлення апелянта. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення апелянта про призначення справи до слухання.
Ураховуючи, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, про час та місце судового засідання апелянт повідомлений належним чином, зважаючи на клопотання скаржника про розгляд справи за його відсутності, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні за відсутності учасника судового провадження.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2023 через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до Господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи.
У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що він має прострочені зобов`язання перед фінансовими установами на загальну суму 853   975,20 грн.
Також ОСОБА_1 зазначає про те, що між ним та арбітражним керуючим Хомичем Р.В., який погодився виконувати повноваження керуючого реструктуризації, укладено договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого.
До заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додано квитанцію про оплату (авансування на депозитний рахунок суду винагороди арбітражному керуючому) на суму 2000,00 грн (№HC1E-47PB-M3A4-69XH від 15.04.2023).
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.04.2023 заяву ОСОБА_1 від 21.04.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи залишено без руху. Зобов`язано    ОСОБА_1    у строк, який не перевищує десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, усунути недоліки заяви.
В даній ухвалі було роз`яснено які саме дії заявнику необхідно вчинити для усунення недоліків заяви та зазначено про необхідність надати:
- докази авансування винагороди керуючому реструктуризацією у передбаченому чинним законодавством розмірі;
- письмово викладені відомості про розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами, окремо зазначивши розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті боржником;
- письмові пояснення щодо включення до списку кредиторів АТ «Універсал Банк», поточна заборгованість перед якими складає 0 грн за даними наданого боржником конкретизованого списку кредиторів;
- докази на підтвердження підстав виникнення зобов`язань перед всіма кредиторами, яких зазначено у списку кредиторів;
- інформацію (довідки) про всі наявні рахунки боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;
- докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань (банківські виписки, довідки із фінансових установ із зазначенням останнього здійсненого боржником платежу, претензії відповідних осіб тощо);
- постанову(и) у виконавчому(их) провадженні(ях) про відсутність у ОСОБА_1 майна, на яке може бути звернено стягнення (у разі наявності) або відомості з Автоматизованої системи виконавчого провадження про відсутність такої постанов(и).
Також, вищевказаною ухвалою суду заявнику роз`яснено, що у випадку невиконання вимог суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.
09.05.2023 через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до Господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , м. Макіївка, Донецька область б/н від 09.05.2023 про усунення недоліків.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 повернуто заяву ОСОБА_1 , м. Макіївка, Донецька область від 21.04.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи.
Зокрема, суд першої інстанції дійшов висновку, що розгляд питання щодо прийняття договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого, як альтернативу сплати грошової винагороди, на виконання вимог статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, вже досліджено судом в ухвалі від 26.04.2023. Договір, з урахуванням всіх наданих доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи, суд визнав таким, що не може бути прийнятий, як альтернатива мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому. Саме по собі твердження заявника що він не здійснював жодних погашень платежів, без надання суду відповідних доказів, не може бути підтвердженням припинення боржником погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців. Також суд зазначив, що у відповідності до поданого заявником конкретизованого списку кредиторів вказано поточну заборгованість без визначення заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо. У заяві про усунення недоліків такі відомості не вказані та до заяви не додані. Вказане стало підставою для повернення заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи.
Колегія суддів  погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Преамбула Кодексу України з процедур банкрутства визначає, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Тобто, метою Кодексу України з процедур банкрутства є саме відновлення платоспроможності фізичної особи, яка розпочинається з процедури реструктуризації боргів боржника.
Таким чином, при відкритті провадження у справі про неплатоспроможність суд одночасно з відкриттям вводить процедуру реструктуризації боргів боржника та призначає керуючого реструктуризацією.
Провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи-підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника (частина 1 статті 115 КУзПБ).
Вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях 115, 116 КУзПБ.
У частині 1 статті 116 КУзПБ передбачено, що заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, а саме підстав, визначених у частині 2 статті 115 КУзПБ.
Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати положенням Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до частини 3 статті 37 КУзПБ господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.
В частині 2 та 4 статті 174 ГПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Згідно з вимогами статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1, 3, 4 та 7 статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; використання примусової праці забороняється; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідне положення кореспондується зі ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, яка імперативно встановлює, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.
Отже, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.
Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого під час виконання повноважень у справі про банкрутство, визначено ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства. Так, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Отже, нормами Кодексу України з процедур банкрутства встановлено фіксований розмір основної грошової винагороди.
Положеннями ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства встановлені вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Перелік документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність чітко визначений, зокрема, ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Так, відповідно до п. 12 ч. 3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.
Таким чином, розмір авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень при поданні заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у 2023 році складає 40260,00 грн.
При цьому, законодавством не передбачено можливості зміни порядку авансування на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці цієї особи на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає гарантіям оплати праці, відповідно до ч.2 та ч.6 ст.43 Конституції України.
Проте, зазначене вище не позбавляє можливості боржника (фізичну особу) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи.
Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.11.2020 у справі №910/726/20, на яку і посилається заявник у своїй заяві та апеляційній скарзі. 
Так, відповідна правова позиція стосується можливості відстрочення оплати винагороди арбітражного керуючого до моменту реалізації майна боржника (за взаємної згоди заявника та арбітражного керуючого при наявності відповідного майна) та з огляду на сукупність наданих боржником доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи.
Крім того, слід вказати про те, що у вищезазначеній постанові від 19.11.2020 у справі №910/726/20 (п. 40) Верховний Суд звернув увагу на те, що Кодекс України з процедур банкрутства та інші норми законодавства не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому за три місяці виконання його повноважень при поданні заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, як гарантія ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства, як і не передбачають можливості відстрочення чи розстрочення заявнику в авансуванні такої винагороди.
Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.11.2020 у справі №922/1734/20, від 24.09.2020 у справі №910/2629/20.
Як вбачається з матеріалів справи, заявником надано суду заяву арбітражного керуючого Хомича Романа Володимировича (вих.№01-20/478 від 28.11.2022) про участь у справі щодо неплатоспроможності ОСОБА_1 та власну заяву ОСОБА_1 про участь у справі про неплатоспроможність арбітражного керуючого, з пропозицією щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого реструктуризацією. 
Також заявником надано до суду договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 19.12.2022, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1949 від 03.01.2020).
Згідно з п.1.1 вказаного договору, останній визначає порядок оплати послуг та відшкодування витрат керуючого реструктуризацією, покладених на нього відповідно до Кодексу та Заяви на участь у справі про банкрутство фізичної особи боржника. 
Відповідно до п.п.3.1.,3.3.-3.5. вищезазначеного договору оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 40260,00 грн за весь строк виконання повноважень арбітражним керуючим, починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією; ОСОБА_1 вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 4026,00 грн щомісячно на депозитний рахунок суду, в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність. Розрахунки проводяться шляхом оплати ОСОБА_1 грошових коштів на депозитний рахунок суду, в якому перебуває провадження, у порядку п.3.3. даного договору, за умови надсилання арбітражним керуючим Хомичем Р.В. поточних звітів про проведену роботу та стан процедури реструктуризації боргів боржника.
Отже, в даному випадку, за умовами договору, укладеного між заявником та арбітражним керуючим, сторонами передбачено розстрочення оплати винагороди арбітражного керуючого. Водночас, як вже було заначено вище, законодавством не передбачено можливості розстрочення авансування винагороди керуючого реструктуризацією за три місяці виконання його повноважень.
З доданого до заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність плану реструктуризації боргів вбачається, що загальні доходи боржника (в місяць) – 0 грн. 
Офіційна заробітна плата боржника в середньому на місяць згідно довідки, виданої ПФУ від 20.11.2022 року - 0 грн. 
Загальні витрати боржника (в місяць) – 2684 грн.
Різниця між доходом та витратами боржника (в місяць) – - 2684 грн.
Згідно з п.3.3. Договору, заявник вносить (перераховує) оплату рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 4026,00 грн щомісячно на депозитний рахунок суду. 
Тобто, витрати, з врахуванням суми на оплату грошової винагороди арбітражному керуючому, у заявника перевищують доходи.
У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заявник зазначає, що він здійснив три оплати за укладеним договором з арбітражним керуючим, у розмірі 12000,00 грн, згідно квитанції №ТС39-2МН4-К45А-70КР від 18.10.2022 року, №82К4-С0А4-М8Р0-1В99 від 22.03.2023 року, №Р089-769Е-Е29Н- 5Е86 від 28.02.2023 року. Проте фактично матеріали справи містять лише квитанцію №НС1Е-47РВ-М3А4-69ХН від 15.04.2023 на суму 2000,00 грн.
Вказане свідчить про неповну оплату ОСОБА_1 авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень та не може вважатися доказом спроможності виконувати обов`язок щодо виплати винагороди арбітражному керуючому в повному обсязі.
Суду не надано належних доказів, в розумінні ст. 79 ГПК України, за рахунок чого буде погашатися винагорода керуючого реструктуризацією, на суму яка підлягає авансуванню боржником та можливості її подальшої сплати.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно не прийняв Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 19.12.2022, як належний доказ врегулювання між заявником та арбітражним керуючим питання щодо оплати винагороди керуючого реструктуризацією, яка підлягає авансуванню боржником.
Стосовно посилання апелянта на те, що імперативною нормою абз. 6 ч. 2 ст. 30 КУзПБ фактично обмежено право на доступ до суду, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яке не є абсолютним, втім застосовані обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати доступ, наданий особі таким чином або до такої міри, що порушується сама суть права, колегія суддів зазначає наступне. 
Встановлення законом певних правил, що є обов`язковими при зверненні заявника до суду не позбавляє відповідну особу її конституційного права на доступ до суду, однак вимагає виконання цією особою відповідних правил, передбачених законом.
Законодавцем установлено спосіб врегулювання неплатоспроможності фізичної особи виключно за заявою боржника. При цьому Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплати судового збору за подання заяви фізичною особою про порушення справи про банкрутство. Тож держава виконує свій позитивний обов`язок щодо забезпечення доступу неплатоспроможних фізичних осіб до правосуддя у справах про банкрутство, не встановлюючи для таких фізичних осіб ставок судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас законодавцем не передбачено жодних альтернативних можливостей авансування на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є гарантією з боку держави оплати праці на час формування реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство та відповідає положенням частин 2, 6 ст. 43 Конституції України.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.11.2020 у справі №910/726/20.
Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пункт 1статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі», no.28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (заяв); оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
У даному випадку, необхідність сплати авансового внеску на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено Кодексом України з процедур банкрутства, і не може бути визнано обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Стосовно посилання апелянта на висновки, викладені у постанові Південно-Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2022 у справі №916/2937/21, як на практику у подібних правовідносинах,  колегія суддів зазначає наступне. 
Частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обов`язку застосування (врахування) судом висновків, викладених у рішеннях судів першої та апеляційної інстанції, норми Господарського процесуального кодексу України не містять.
Крім того, скаржник зазначає, що на підтвердження виконання п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ надано суду відповідні виписки по рахункам, з яких вбачається, що за останні 2 місяці не було жодних оплат по боргам кредиторам, а отже заявником доведено наявність підстави для звернення до суду і відкриття провадження.
Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи наведені в частині другій статті 115 цього Кодексу, згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:
2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;
3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;
4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).
У постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі №926/2987-б/20 зазначено, що право боржника звернутися із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не стоїть у залежності від наявності у сукупності всіх підстав, передбачених частиною другою статті 115 КУзПБ.
Отже, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у частині другій статті 115 КУзПБ, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх зазначених підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №909/1028/20).
Способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у частині третій статті 116 КУзПБ переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст, зокрема:
- конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором (пункт 3);
- опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна та копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно (пункти 4, 5);
- перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором (пункт 6);
- копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати (пункт 7);
- декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства (пункт 11);
- інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу (пункт 14).
Доказами на підтвердження наявності підстави для звернення до суду і відкриття провадження у справі, визначеної у п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ можуть слугувати відповідні судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про припинення здійснення планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, тощо).
Як встановлено судом, в обґрунтування звернення із заявою заявник зазначає, що заборгованість виникла на підставі відповідних договорів та/або угод, укладених між заявником та фінансовими установами, а саме: ТОВ «Селфі Кредит»; ТОВ ФК «Н.А.Груп»; ТОВ «Укр Кредит Фінанс»; ТОВ «Споживчий Центр»; ТОВ ФК «Інвест Фінас»; ТОВ «Міоллан»; ТОВ ФК «Кредит-Капітал»; ТОВ «Кошельок»; ТОВ «Лінеура Україна»; ТОВ «СОС Кредит»; ТОВ «Таліон Плюс»; ТОВ «Маніфою»; АТ «Універсал Банк»; ТОВ «Інвсетрум»; АТ КБ «Приватбанк»; ТОВ « 1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів»; ТОВ ФК «Інвеструм»; ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія»; ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів»
Проте, як вбачається з матеріалів справи, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та до заяви про усунення недоліків заявником не додано доказів на підтвердження підстав виникнення зобов`язань перед кредиторами, яких зазначено у списку кредиторів, а саме: ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ ФК «Інвест Фінанс», ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «ФК «Інвеструм», АТ КБ «Приватбанк», ТОВ «ФК Кредит Капітал».
Заявник зазначав, що відсутня незначна частина кредитних договорів, на підставі яких виникла заборгованість. Оскільки такі правочини знаходяться у кредиторів, жодних договорів або інакших підтверджень виникнення зобов`язання скаржник не має. Втім апелянт неодноразово звертався та просив надати йому копії кредитних договорів, оскільки останній, як сторона договору навіть не має змогу ознайомитись з ними в електронних кабінетах внаслідок їх блокування через наявну заборгованість. 
Водночас, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів звернення заявника до кредиторів з метою отримання кредитних договорів, інших належних документів, що підтверджують виникнення заборгованості, порядок нарахування та її розмір.
З долучених до заяви документів про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність неможливо встановити який розмір зобов`язань боржника перед кредиторами, чи боржник припинив погашення кредитів та інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців з урахуванням вимог ч. 3 ст. 115 Кодексу (не включаючи неустойку (штраф, пеня) та інші фінансові санкції).
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що заявником на виконання положень п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ не надано суду належних доказів, що підтверджують наявність підстав для відкриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи. 
Щодо доводів скаржника про те, що роздруківка з сайту Українського бюро кредитних історій є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами та містить повну та достовірну інформацію про заборгованість боржника, в тому числі загальну суму заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням, підстави виникнення зобов`язань, а також строки їх виконання, колегія суддів зазначає наступне.
При ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором/кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.
Проте, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №917/1604/21, оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні правові наслідки процесуального та майнового характеру, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному (достатньому) обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру. 
Суд вважає, що   самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.   
Отже, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі. Подібні висновки викладено і у постанові Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №909/937/21.
Тобто, згідно сталої судової практики лише сам звіт ТОВ «Українське бюро кредитних історій» не вважається належним та достатнім доказом підтвердження розміру заборгованості боржника, підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання.
У відповідності до положень статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, покладений на заявника.
Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність, фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статті 76-77 ГПК України, що також передбачено пунктами 3, 14 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.
У заяві про неплатоспроможність заявник вказував про наявність у нього прострочених зобов`язань перед кредиторами у загальному розмірі 853   975,20 грн, однак в порушення вимог ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства заявником не в повному обсязі надано документальне підтвердження їх наявності, а також строку виконання зобов`язань.
Тобто, заявником не додано належних доказів, що підтверджують обставини, що викладені ним у заяві. Неусунення вищезазначених недоліків є достатньою підставою для повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. 
Враховуючи невиконання заявником вимог ухвали Господарського суду Донецької області від 26.04.2023, господарський суд, керуючись ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовано повернув ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
За таких обставин ухвала Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 у справі №905/434/23 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 постановлена з дотриманням вимог процесуального закону.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 273 ГПК апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 18.08.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02.05.2023 №3057-ІХ).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.   
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст. 273 ГПК України.
Керуючись статтями 233, 240, 255, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.05.2023 у справі №905/434/23 залишити без змін. 

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.08.2023. 

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           В.В. Россолов  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук