Ухвала
Іменем України
24 липня 2023 року
місто Київ
справа № 577/4657/21
провадження № 61-3291ск23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 30 травня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, у провадженні за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ненадання відповіді на заяву та зобов`язання невідкладно надіслати письмову відповідь, боржник - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог учасників справи та рішень судів
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила: визнати бездіяльність керівника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ненадання заявниці відповіді на заяву від 08 вересня 2021 року; зобов`язати усунути порушення абзацу 2 частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом невідкладного надіслання на адресу для листування письмової відповіді на зазначену заяву, додавши до відповіді копію постанови, прийнятої за результатами розгляду заяви від 23 листопада 2020 року про примусове виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 листопада 2020 року у справі № 577/779/20.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2021 року скаргу  ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Броварський відділ державної виконавчої служби) щодо ненадання відповіді на заяву від 08 вересня 2021 року.
Зобов`язано керівника Броварського відділу державної виконавчої служби невідкладно надіслати  ОСОБА_1  на адресу для листування письмову відповідь на заяву від 08 вересня 2021 року, додавши до відповіді копію постанови, прийнятої за результатами розгляду заяви від 23 листопада 2020 року про примусове виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 листопада 2020 року у справі № 577/779/20.
Стягнено з Броварського відділу державної виконавчої служби на користь ОСОБА_1 25 600,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2023 року апеляційну скаргу Броварського відділу державної виконавчої служби задоволено частково. 
Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2021 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінено. Стягнено з Броварського відділу державної виконавчої служби на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн.
02 березня 2023 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційного скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 26 січня 2023 року, у якій просила оскаржуване судове рішення в частині розподілу судових витрат скасувати, а ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2021 року в цій частині залишити без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження за згаданою касаційною скаргою.
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Сумського апеляційного суду із заявою про стягнення з Броварського відділу державної виконавчої служби на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 59 000 00 грн.
Додадковою постановою Сумського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 59 000,00 грн задоволено частково. Стягнено з Броварського відділу державної виконавчої служби на користь  ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000,00 грн.
31 травня 2023 року  ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційного скаргою на додаткову постанову Сумського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року, у якій просила оскаржуване судове рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції повністю.
Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на додаткову постанову Сумського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року відмовлено на підставі частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України , у зв`язку з пропуском строку на подання касаційної скарги.
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Сумського апеляційного суду із заявою про стягнення з Броварського відділу державної виконавчої служби на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 57 600 00 грн.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 30 травня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено.
Суд апеляційної інстанції врахував, що ОСОБА_1 вже зверталася із заявою про ухвалення судового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, така заява була розглянута по суті та задоволена частково, судом була здійснена оцінка доказів на підтвердження понесення зазначених витрат, а саме доказів долучених до відзиву на апеляційну скаргу від 23 вересня 2022 року. Зазначене унеможливлює повторне вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну допомогу у суді апеляційної інстанції.
Короткий зміст касаційної скарги
У червні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та ухвалу Сумського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, у якій заявниця, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що під час розгляду її заяви про ухвалення додаткового рішення, поданої вперше, Сумський апеляційний суд у постанові від 06 квітня 2023 року дослідив частково додатки до відзиву від 23 вересня 2022 року на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, а саме досліджено акт приймання-передачі наданих послуг у суді апеляційної інстанції від 14 вересня 2022 року на суму 59 000,00 грн. Водночас згаданою постановою не враховано інший акт приймання-передачі наданих послугу у суді апеляційної інстанції, а саме від 23 вересня 2022 року на суму 57 600,00 грн, що і стало підставою для повторного звернення заявниці до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення.
На переконання заявниці суд апеляційної інстанції не мав підстав для відмови у її заяві про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, підтверджених доказами, що суперечить висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Мотиви та висновки Суду
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Підставами касаційного оскарження вказаного судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про незаконність та неправильність судового рішення.
Кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (стаття 59 Конституції України).
За змістом частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частин третьої - шостої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відмовляючи ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, Сумський апеляційний суд виходив з того, що зазначене питання вже було вирішено судом по суті за заявою тієї самої особи на підставі тих самих доказів.
Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції щодо підстав для відмови в ухваленні додаткового рішення з огляду на таке.
У справі № 577/4657/21 судом першої інстанції ухвалено судове рішення за наслідками розгляду по суті скарги ОСОБА_1 .
Зазначене судове рішення було предметом перегляду в апеляційному порядку, за наслідками якого Сумський апеляційний суд 26 січня 2023 року ухвалив судове рішення.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, у зазначеній справі здійснено один апеляційний розгляд перегляду судового рішення місцевого суду (постанова апеляції від 26 січня 2023 року).
ОСОБА_1 03 лютого 2023 року засобами поштового зв`язку звернулася до Сумського апеляційного суду із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 59 000,00 грн, понесення яких підтверджено доказами, долученими до відзиву на апеляційну скаргу від 23 вересня 2022 року.
Додатковою постановою Сумського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково, стягнено з Броварського відділу державної виконавчої служби на користь заявниці витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000,00 грн.
Наведе свідчить, що ОСОБА_1 скористалася своїм процесуальним правом на подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції щодо поданої Броварським відділом державної виконавчої служби апеляційної скарги, на підставі доказів, які відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України були подані суду до закінчення судових дебатів у справі, у цьому випадку такі докази були долучені до відзиву на згадану апеляційну скаргу.
Водночас ОСОБА_1 10 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку повторно звернулася до Сумського апеляційного суду про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 57 600,00 грн, понесених у суді апеляційної інстанції щодо перегляду ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2021 року за апеляційною скаргою Броварського відділу державної виконавчої служби. 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначала, що ухвалюючи додаткове рішення 06 квітня 2023 року Сумський апеляційний суд не врахував інші докази понесення нею витрат на професійну правничу допомогу, долучені до відзиву від 23 вересня 2022 року на апеляційну скаргу Броварського відділу державної виконавчої служби на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2021 року, а саме акт приймання-передачі наданих послуг від 23 вересня 2022 року на суму 57 600,00 грн, оскільки суд, на її думку, врахував та оцінив лише акт приймання-передачі наданих послуг від 14 вересня 2022 року на суму 59 000,00 грн.
За наведених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 фактично посилається на неповноту дослідження Сумським апеляційним судом під час ухвалення 06 квітня 2023 року додаткового рішення письмових доказів, що жодним чином не зумовлює для учасника справи, який вже звертався із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, і така розглянута по суті, обставин для повторного звернення з такою заявою, яка стосується того самого апеляційного провадження, у межах якого учаснику справи була надана професійна правнича допомога.
Норми процесуального права таких підстав та умов також не містять.
Отже, з урахуванням змісту заяви ОСОБА_1 , поданої до Сумського апеляційного суду 10 квітня 2023 року, та змісту касаційної скарги, які свідчать, що заявниця фактично не погоджується із мотивами Сумського апеляційного суду під час ухвалення 06 квітня 2023 року додаткового рішення в частині повноти дослідження письмових доказів на підтвердження понесення нею витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції (не враховано акт приймання-передачі наданих послуг від 23 вересня 2023 року), суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у порядку статті 270 ЦПК України.
Узагальнюючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права не викликає розумних сумнівів, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 30 травня 2023 року є необґрунтованою.
Суд апеляційної інстанції не враховує посилання заявниці на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, оскільки зазначені висновки стосуються розгляду по суті заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, доведеність понесених витрат, їх обґрунтованість, водночас у цій справі, яка переглядається суд апеляційної інстанції, з яким погоджується й Верховний Суд, дійшов висновку про відсутність підстав для повторного вирішення питання про відшкодування особі витрат на професійну правничу допомогу, оскільки таке питання вже було раніше судом вирішено шляхом ухвалення додаткового рішення.
Висновки
Отже, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 30 травня 2023 року на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України, оскільки правильне застосовування судом норм процесуального та матеріального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 30 травня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, у провадженні за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ненадання відповіді на заяву та зобов`язання невідкладно надіслати письмову відповідь, боржник - ОСОБА_2 , відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                            В. В. Яремко
                                                                                                                        А. С. Олійник
                                                                                                                        О. В. Ступак