ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року 
м. Київ

cправа №  908/3413/21 (908/2262/22) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковський О.В. - головуючий, Жуков С. В., Погребняк В. Я., 

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В. 

розглянув касаційну скаргу   ОСОБА_1 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023
та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022
у справі за заявою ОСОБА_1 
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ?Техно Буд Рітейл?
     2)  ОСОБА_2 
про визнання недійсними рішень державного реєстратора та правочинів боржника
в межах розгляду справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю ?Техно Буд Рітейл?

Учасники справи: 
ОСОБА_1 : ОСОБА_3 ;
ТОВ "Техно Буд Рітейл": не з`явився;
ОСОБА_2 : не з`явився;

1. Рух справи
1.1.          В провадженні Господарського суду Запорізької області на стадії процедури розпорядження майном перебуває справа №908/3413/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Буд Рітейл" (далі - ТОВ "Техно Буд Рітейл").
1.2.          10.11.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до ТОВ "Техно Буд Рітейл" та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) про визнання недійсними рішень державного реєстратора та правочинів боржника в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), в якому просив суд: 
- визнати недійсним рішення Загальних зборів учасників ТОВ "Яворина Бетріб" (після перейменування - ТОВ "Техно Буд Рітейл"), оформлене протоколом Загальних зборів учасників Товариства від 26.10.2021 №4; 
- визнати недійсним Договір іпотеки від 26.10.2021, укладений між ОСОБА_2 (Іпотекодержатель) та ТОВ "Яворина Бетріб" (Іпотекодавець, після перейменування - ТОВ "Техно Буд Рітейл"), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняком Андрієм Леонідовичем, зареєстрований в реєстрі за  № 813; 
- визнати недійсним Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 870, виданий 05.11.2021, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняком А. Л.; 
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61397390 від 05.11.2021 14:52:22, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом  Київського міського нотаріального округу, Черняком А. Л. та припинити речове право ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 232699432218, кадастровий номер: 3221810100:01:222:0101, площею: 0,881 гектарів, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 613966485 від 05.11.2021 14:36:20, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Черняком А. Л. та припинити речове право ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - фабрику по виробництву м`яких меблів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 218234532218, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
1.3.          Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.11.2022 позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом здійснення доплати судового збору за вимоги майнового характеру.
1.3.1.          Ухвала суду мотивована наступним:
- за подання позову позивач сплатив 12 405 грн як за п`ять вимог немайнового характеру. Проте позивачем фактично окремо сформульовані позовні вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення речового права на об`єкти нерухомого майна - земельну ділянку та фабрику по виробництву м`яких меблів, що по своїй суті є двома позовними вимогами майнового характеру;
- при поданні позову сплаті підлягав судовий збір у розмірі 7443 грн за вимоги немайнового характеру (визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників товариства; визнання недійсним договору іпотеки від 26.10.2021 та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.11.2021), а також мав бути сплачений судовий збір за вимоги майнового характеру (щодо земельної ділянки та фабрики по виробництву м`яких меблів);
- в матеріалах справи немає доказів вартості відповідної земельної ділянки та фабрики по виробництву м`яких меблів, у зв`язку з чим суд не вказує точну суму судового збору, така буде визначена та сплачена позивачем за правилами, передбаченими пп.1 п.2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір": 1,5 % від визначеної вартості майна;
- позивачу необхідно доплатити різницю між визначеною сумою судового збору відповідно до вартості майна та сумою, уже сплаченою (12 405грн).
1.4.          На виконання ухвали суду про залишення позову без руху позивач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що правочини, які він просить визнати недійсними відносяться до правочинів, вчинених протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство та можуть бути визнані судом недійсними за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків  боржнику або кредитору. Оскільки правочини щодо нерухомого майна передбачають проведення обов`язкової державної реєстрації, з метою забезпечення виконання судового рішення, в подальшому, похідними вимогами в позовній заяві є скасування рішення про державну реєстрацію та припинення речового права на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна. Тобто вимоги, викладені в позовній заяві, що спрямовані на повернення майна боржнику ТОВ "Техно Буд Рітейл" є немайновими, оскільки такі вимоги не направлені  на збагачення позивача ОСОБА_1 , яке можна оцінити вартісно. 

2. Стислий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.1.          Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022, яка залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду з підстав не усунення позивачем недоліків позовної заяви в частині сплати судового збору.
2.2.          Судові рішення мотивовані тим, що вимоги позовної заяви про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення речового права на об`єкти нерухомого майна земельну ділянку та фабрику по виробництву м`яких меблів є майновими, оскільки у випадку їх задоволення призведуть до зміни (повернення) власника спірного майна, а саме повернення у власність боржника ТОВ "Техно Буд Рітейл" з наступним включенням до складу ліквідаційної маси, за рахунок якої будуть задовольнятись вимоги кредиторів, у тому числі позивача ОСОБА_1 , які складають 2.711.212,28 грн;
- судовий збір за вимоги майнового характеру справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, у даному випадку судовий збір мав обчислюватися від вартості земельної ділянки та вартості нерухомого майна - фабрики по виробництву м`яких меблів.

3. Стислий зміст касаційної скарги 
3.1.           ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив Суд скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023, справу направити до місцевого господарського суду для продовження розгляду.

4. Узагальнені доводи касаційної скарги
4.1.          Вимоги, заявлені у позовній заяві ОСОБА_1 , спрямовані на повернення майна боржнику - ТОВ "Техно Буд Рітейл" і є немайновими, оскільки такі вимоги не направлені на збагачення позивача, яке можна оцінити вартісно. 
4.2.          Позивачем було дотримано вимоги статей 162, 164, 171, 172, 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), положень Законів України "Про судовий збір" та "Про Державний бюджет на 2022 рік", позаяк позивачем заявлено п`ять немайнових вимог, з яких три вимоги про визнання недійсними правочинів, а також дві похідні вимоги і за вказані вимоги сплачено судовий збір у встановленому розмірі. 
4.3.          Суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано визначив заявлені позивачем вимоги майновими та вимагав доплати судового збору.   
4.4.          Судова практика, на яку послався суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові, не є релевантною до спірних правовідносин.

5. Касаційне провадження
5.1.          Ухвалою Верховного Суду від 15.05.2023 відкрито касаційне провадження у справі №908/3413/21(908/2262/22) за касаційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023, розгляд якої призначено на 01.06.2023.
5.2.          Ухвалою Верховного Суду від 01.06.2023 справу № 908/3413/21 (908/2262/22) за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
5.3.          Ухвалою Верховного Суду від 06.07.2023 справу № 908/3413/21 (908/2262/22) повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для подальшого розгляду.
5.4.          Ухвалою Верховного Суду від 14.08.2023 прийнято справу № 908/3413/21 (908/2262/22) за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 до провадження, призначено її розгляд на 07.09.2023 о 14:15.
5.5.          17.08.2023 до Верховного Суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
5.6.          Ухвалою Верховного Суду від 29.08.2023 справу № 908/3413/21 (908/2262/22) за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 прийнято до  провадження новим складом суду, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 07.09.2023 о 14:45, подане представником скаржника клопотання задоволено та вирішено забезпечити участь представника ОСОБА_1 у всіх судових засіданнях у справі №908/3413/21 (908/2262/22) в режимі відеоконференції відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021.
5.7.          Відзиви на касаційну скаргу не надійшли, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень у цій справі.
5.8.          В судовому засіданні 07.09.2023 представник скаржника підтримав касаційну скаргу з викладених у ній підстав, просив Суд скаргу задовольнити. 
5.9.          Інші учасники справи явку своїх представників у судове засідання 07.09.202 не забезпечили.
5.10.                    До визначеної дати проведення судового засідання від учасників справи не надійшло заяв чи клопотань, пов`язаних з рухом касаційної скарги, із вказівкою на наявність обставин, які б об`єктивно унеможливили розгляд справи у судовому засіданні 07.09.2023.
5.11.                    Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників, які не забезпечили явку своїх представників.

6. Позиція Верховного Суду 
6.1.          Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом в межах справи про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" про визнання недійсними рішень державного реєстратора та правочинів боржника в порядку статті 42 КУзПБ.
6.2.          Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.11.2022 вказаний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом доплати судового збору за вимоги майнового характеру. При цьому місцевий господарський суд зазначив, що за подання позову ОСОБА_1 було сплачено 12 405 грн за п`ять вимог немайнового характеру. Водночас, позивачем фактично окремо сформульовані позовні вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення речового права на об`єкти нерухомого майна - земельну ділянку та фабрику по виробництву м`яких меблів, що є двома позовними вимогами майнового характеру. Також суд вказав, що в матеріалах справи відсутні докази, які б визначали вартість відповідної земельної ділянки та фабрики по виробництву м`яких меблів, тому суд не зазначив точну суму судового збору, яка буде визначена та сплачена позивачем за правилами, передбаченими підпунктом першим пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", а саме з розрахунку 1,5% від визначеної вартості майна. Разом з тим, суд наголосив, що 12 405 гривень судового збору уже зараховані до Державного бюджету, тому позивачу необхідно доплатити різницю між визначеною сумою судового збору відповідно до вартості майна та сумою, уже сплаченою.
6.3.          На виконання вищезгаданої ухвали суду позивачем були надані пояснення, за змістом яких оспорювані правочини відносяться до правочинів, які вчинені протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство та можуть бути визнані судом недійсними за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредитору. Оскільки правочини щодо нерухомого майна передбачають проведення обов`язкової державної реєстрації, з метою забезпечення виконання судового рішення, в подальшому, то скасування рішення про державну реєстрацію та припинення речового права на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна є похідними вимогами від вимог про визнання правочинів недійсними. Крім того, вимоги, викладені в позовній заяві, що спрямовані на повернення майна боржнику - ТОВ "Техно Буд Рітейл" є немайновими, оскільки такі вимоги не направлені на збагачення позивача, яке можна оцінити вартісно.
6.4.          Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 позов ОСОБА_1 повернуто без розгляду, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у встановлений судом строк. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду. 
6.5.          Відтак, перед Судом у цій справі стало питання щодо обґрунтованості ухвали господарського суду, яка залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції, про повернення позовної заяви у зв`язку з несплатою судового збору у встановленому розмірі. 
6.6.          Вимоги щодо оформлення позовної заяви наведені у статті 162 ГПК України, відповідно до пункту 3 частини третьої якої позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
6.7.          Згідно з частиною першою статті 163 ГПК України ціна позову визначається: 
1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 
2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 
3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
6.8.          В пункті 2 частини першої статті 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
6.9.          Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
6.10.          Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
6.11.          Згідно з частиною першою статті 3, частиною першою статті 4 названого Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
6.12.          За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункти 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").
6.13.          Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, за висновком місцевого та апеляційного господарського судів заявлені позивачем вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення речового права на спірні об`єкти нерухомого майна (земельну ділянку та фабрику по виробництву м`яких меблів) є вимогами майнового характеру, оскільки їх задоволення призведе до зміни (повернення) власника цього майна, оскільки майно буде повернуто у власність боржника - ТОВ "Техно Буд Рітейл" з наступним включенням до складу ліквідаційної маси, за рахунок якої будуть задовольнятись вимоги кредиторів, у тому числі визнані вимоги позивача ( ОСОБА_1 ) у сумі 2 711 212,28 грн.
Колегія суддів вважає такий висновок передчасним, з огляду на наступне.
6.14.          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.08.2020 у справі №910/13737/19 сформулювала висновки щодо питання застосування Закону України "Про судовий збір" в частині визначення розмежування критерію позовних вимог, які мають вартісну оцінку та майновий характер, а також які є вимогами немайнового характеру та не підлягають вартісній оцінці. Згідно з вказаними висновками майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.
6.15.          Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
6.16.          Тобто, будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.
6.17.          Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
6.18.          Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці."
6.19.          Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17).
6.20.          Відповідно до частини другої статті 7 КУзПБ (в редакції, чинній на дату постановлення оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду) господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
6.21.          Частина перша статті 42 КУзПБ (в редакції, чинній на дату постановлення оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду) визначає, що господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора може визнати недійсними правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили завдали збитки боржнику або кредиторам.
6.22.          Згідно з частиною третьою названої статті у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.
6.23.          За змістом частини першої статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
6.24.          Колегія суддів погоджується з доводами скаржника стосовно того, що заявлені ним вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення речового права на земельну ділянку та фабрику по виробництву м`яких меблів є похідними вимогами від основних позовних вимог про визнання правочинів боржника недійсними.
6.25.           ОСОБА_1 не заявив вимоги про визнання за ним права власності на жоден із майнових об`єктів або витребування (повернення) майна на власну користь і за своєю заявлені вимоги не направлені на "збагачення" позивача, яке можна оцінити вартісно.
6.26.          Суди попередніх інстанцій наведеного не врахували, що призвело до помилкового висновку про майновий характер заявлених вимог про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення речового права, які є похідними від вимог про визнання недійсними правочинів боржника та, як наслідок, повернення позову без розгляду з підстав не усунення недоліків позовної заяви, а саме не здійснення доплати судового збору.
6.27.                     Посилання в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції на ухвалу Верховного Суду від 06.02.2023 у справі №5011-15/2045-2012(910/16312/20) не узгоджується з положеннями частини четвертої статті 236 ГПК України, за змістом якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені саме у постановах, а не ухвалах Верховного Суду.
6.28.                    Відносно інших врахованих судами попередніх інстанцій висновків, викладених зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №916/585/18 (916/1051/20) та постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №916/368/18, колегія суддів зазначає, що висновки у цих справах були зроблені з урахуванням конкретних обставин та наявних у таких справах і оцінених судами, згідно з вимогами процесуального законодавства, доказів, які не є тотожними до обставин даної справи.
6.29.                    Посилання в касаційній скарзі на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від  02.12.2020 у справі № 905/105/20 та постанові Верховного Суду від 21.12.2020 у справі №905/98/20, стосовно кваліфікації позовної вимоги про повернення майна як вимоги немайнового характеру, відхиляється колегією суддів з огляду на різний суб`єктний склад у названих справах та справі, яка переглядається, а також неподібні фактичні обставини справи (у справах № 905/105/20 та №905/98/20 розглядався позов прокурора про витребування земельної ділянки у орендаря, який не повернув об`єкт оренди після закінчення строку дії відповідного договору оренди і вимога про повернення по суті є вимогою про виконання зобов`язання в натурі). 
6.30.                    Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що у цій справі суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви з доданими до неї документами відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України через те, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, тому оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на стадію відкриття провадження у справі.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
7.1.          Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судові рішення наведеним вимогам не відповідають.
7.2.          Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
7.3.          За змістом частини шостої статті 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
7.4.          Враховуючи наведені положення законодавства, порушення судами норм процесуального права, зокрема частини четвертої статті 174 ГПК України, що призвело до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі, Верховний Суд дійшов висновку про те, що оскаржувані у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі до суду першої інстанції на стадію відкриття провадження у справі.

8. Розподіл судових витрат
8.1.          Оскільки справа направляється на розгляд до місцевого господарського суду, розподіл судових витрат буде здійснено за результатами вирішення спору у порядку, визначеному статтею 129 ГПК України.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2022 у справі №908/3413/21(908/2262/22) скасувати.
3. Справу № 908/3413/21(908/2262/22) у скасованій частині направити на розгляд до Господарського суду Запорізької області на стадію відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            О. В. Васьковський

Судді                                                                                С. В. Жуков

                                                                                В. Я. Погребняк