ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 вересня 2023 року 	м.Суми	

Справа №587/1104/23 
Номер провадження 22-ц/816/1157/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.,

у присутності :
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Турченка Сергія Петровича,
представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Мазурової Катерини Дмитрівни ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Турченка Сергія Петровича
на рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Степаненка О.А. у м. Суми,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, 

в с т а н о в и в :
У травні 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Турченка С.П., звернувся до суду з вказаним позовом, остаточно уточнивши позовні вимоги, просив суд зменшити розмір аліментів ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги мотивував тим, що судовим наказом Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2023 року у справі № 587/862/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Вказаний наказ перебуває на виконанні у Сумському ВДВС.
У той же час,рішенням Сумського районного суду Сумської області від 30 березня 2018 року у справі № 587/73/18 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Тобто, на даний час з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі частини усіх заробітків. 
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 06 червня 2023 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовлено за безпідставністю. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Турченко С.П. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду, викладеним у судовому рішенні, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано що на утриманні позивача знаходиться дитина від першого шлюбу, на яку стягуються аліменти за рішенням суду від 30 березня 2018 року у справі № 587/73/18, і що розмір аліментів в частині від заробітку, враховуючи його стягнення на двох дітей по на кожного, становить заробітку позивача, що істотно перевищує встановлений законом розмір аліментів, визначений у частці від доходу позивача.
Вказує, що подання позивачем позову про зменшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має на меті дискримінувати її порівняно зі старшою дитиною від попереднього шлюбу, оскільки аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від попереднього шлюбу були призначені відповідно до судового рішення Сумського районного суду Сумської області від 30 березня 2018 року у справі № 587/73/17. Тобто, за п`ять років до вирішення судом питання про стягнення аліментів на утримання молодшої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої у період шлюбу з відповідачем, які стягуються згідно наказу Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2023 року у справі № 587/862/23.
Зазначає, що подання позову про зменшення розміру аліментів викликано тим, що при вирішенні судом питання про стягнення аліментів згідно судового наказу, судом не було враховано факту наявності на утриманні позивача іншої неповнолітньої дитини, на яку стягуються аліменти.
Звертає увагу суду на те, що у зв`язку із вирішенням судом питання щодо стягнення аліментів з позивача на другу дитину, позивач вжив заходів щодо перегляду (зменшення) частки заробітку, яка стягується з нього на утримання старшої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області від 30 березня 2018 року.
Вважає передчасними висновки суду про нерівність розміру аліментів на дітей, оскільки питання зменшення розміру аліментів на іншу дитину наразі також перебуває на розгляді суду у іншій справі.
Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк подано не було. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що судовим наказом Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2023 року у справі № 587/862/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 07 квітня 2023 року і до повноліття дитини (а.с. 7).
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 30 березня 2018 року у справі № 587/73/18 стягнуто з позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття ( а.с.6).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення його здоров`я та інших випадків передбачених законом. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншим. 
Також суд вважав, що у випадку задоволення позову, дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде отримувати 1/6 частини від доходу свого батька (позивача), що становить 16,7% натомість, донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення суду отримує аліменти в розмірі 1/4 частки від доходу батька (позивача), і становить 25%, що є неприпустимим і дискримінаційним.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.
Зокрема, положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями частини третьої статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
При цьому, за змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
6) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. 
Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).
У ч. 1 ст. 192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.  80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилається на те, що стягнуті аліменти за рішенням Сумського районного суду Сумської області від 30 березня 2018 року та за судовим наказом від 07 квітня 2023 року на утримання дочок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по частини з усіх видів його заробітку на кожну дитину, складають частини усіх заробітків.
Проте, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення його здоров`я та інших випадків передбачених законом.
Необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на те, що стягнення на двох дітей аліментів у розмірі частини з усіх видів його заробітку, становить частини заробітку позивача, що істотно перевищує встановлений законом розмір аліментів визначений у частці від його доходу, оскільки позивачем жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Крім того, позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану.
Колегія суддів вважає, що розмір стягнутих аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до судового наказу Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2023 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій за рішенням Сумського районного суду Сумської області від 30 березня 2018 року стягуються аліменти, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дочки ОСОБА_6 , та суперечитиме її інтересам.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів наявність обставин, які відповідно до норм СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів.
Відтак, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.
За таких обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – адвоката Турченка Сергія Петровича залишити без задоволення.
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 12 вересня 2023 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   В. Ю. Рунов