Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/249/23 Головуючий у суді І-ї інстанції Стручкова Л. І. 
Категорія - 172-15  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2023 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника - адвоката Каблучко Д.О. на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2023 року, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, що призваний за мобілізацією, та проходячи військову службу на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч інтересам служби, на порушення ст. ст. 9, 11, 13, 16, 33, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, не зважаючи на попередні зауваження всупереч інтересам служби віднісся халатно до своїх службових обов`язків та неякісно облаштував передній край лінії оборони, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Каблучко Д.О. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 не був присутній при постановлені судом оскаржуваної постанови. Про наявність оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 довідався - 28.04.2023 року саме від своєї дружини та за наслідками пересилання її копії за місцем несення ним військової служби.
Вказує, що в порушення норм КУпАП, особою, яка склала протокол про військове адміністративне правопорушення, не доданого жодного доказу на підтвердження обставин ймовірного адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , зокрема: 1) обов`язків ОСОБА_1 , як посадової особи, яка обіймає постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконує такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування; 2) не надано доказів того, що до відома та під особистий підпис ОСОБА_1 , доводились розпорядження як командира військової частини НОМЕР_1 так і командира роти стосовно облаштування передньої лінії оборони взводного опорного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 в населеному пункті АДРЕСА_2 , а також вимоги і строки такого облаштування; 3) відсутні будь-які докази (матеріали службової перевірки відносно події, зазначеної в протоколі про військове адміністративне правопорушення із компетентними висновками стосовно дій (бездіяльності) ОСОБА_1 , при виконанні ним службових обов`язків) неякісного та несвоєчасного облаштування ОСОБА_1 передньої лінії оборони взводного опорного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 в населеному пункті АДРЕСА_2.
Крім того, визнаючи винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суд першої інстанції взагалі не надав жодної правової оцінки поясненням ОСОБА_1 так і не дослідив обставини на які він покликається в підтвердження відсутності вини у інкримінованому йому діянні.

Особа яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, заяв про відкладення не надав, про поважні причин неявки суд не повідомив.
Крім того, захисник - адвокат Каблучко Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до Кропивницького апеляційного суду заяву про розгляд справи без їх участі. 

Дослідивши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 про постанову від 30.03.2023 року дізнався 28.04.2023 року. 
За таких обставин, строк на апеляційне оскарження даної постанови суду пропущений скаржником з поважних причин і тому підлягає поновленню.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 4 ст. 15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.
Недбалим ставленням до військової служби є несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).
Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.
Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).
Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Статтями 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений та діє і по теперішній час.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення від 22 березня 2023 року №24 вбачається наступне адміністративне правопорушення.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102- ІХ від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №2105-ІХ від 03.03.2022, відповідно до п. 1, п. 17, п. 20 ч.1 ст.106, ст.112 Конституції України та ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 на території України оголошено про проведення загальної мобілізації.
Під час проведення перевірки встановлено, що військовослужбовець, призваний за мобілізацією, командир ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_3 скоїв діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, старший лейтенант ОСОБА_3 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, стримувати інших військовослужбовців від вчинення протиправних дій.
Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби, старший лейтенант ОСОБА_3 не зважаючи на розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та командира роти виконував свої обов`язки не вчасно та з небажанням чим міг наразити підрозділ за небезпеку.
Відповідно до рапорту капітана ОСОБА_4 , командира ІНФОРМАЦІЯ_5 старший лейтенант ОСОБА_5 , командир ІНФОРМАЦІЯ_4 неякісно облаштував передню лінію оборони взводного опорного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 в населеному пункті АДРЕСА_2.
В поясненні, яке надав старший лейтенант ОСОБА_6 , командир ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо неякісного облаштування переднього краю лінії оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено, що облаштування фортифікаційних споруд не припиняються, а зауваження керівництва бригади усуваються. Старший лейтенант ОСОБА_3 вважає, що звинувачення командира ІНФОРМАЦІЯ_5 є безпідставними, адже на даний час 3 стрілецьким взводом облаштовано 250 метрів траншей та ходів сполучень по фронту та 190 метрів в глибину оборони. Згідно статутних норм фронт оборони для взводу складає 400 метрів траншей та ходів сполучень та в глибину оборони - 300 метрів. Невчасне облаштування фортифікаційних споруд району відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_3 командир взводу пояснює низкою проблем, а саме: постійні обстріли ворогом, складність місцевості, дозвіл на проведення інженерних робіт в темну пору доби або в туман та хвороби особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2. Старший лейтенант ОСОБА_3 вважає, що командир ІНФОРМАЦІЯ_5 має упереджене ставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 та звинувачення щодо неякісного облаштування переднього краю лінії оборони є безпідставними.
Незважаючи на вище викладені обставини, старший лейтенант ОСОБА_3 командир ІНФОРМАЦІЯ_3, жодного разу не доповів рапортом про неможливість вчасного виконання розпорядження і командира ІНФОРМАЦІЯ_5, щодо облаштування фортифікаційних споруд, у зв`язку з постійними обстрілами з боку ворога та іншими факторами, що затрудняють виконання завдань.
Відповідно до пояснення головного сержанта ОСОБА_7 , головного сержанта ІНФОРМАЦІЯ_5, облаштування : фортифікаційних споруд правого флангу переднього краю лінії оборони ІНФОРМАЦІЯ_5 було виконано несвоєчасно у зв`язку з тим, що командир - ІНФОРМАЦІЯ_3, старший лейтенант ОСОБА_3 несвоєчасно виконував наказ командира ІНФОРМАЦІЯ_5 капітана ОСОБА_8 щодо облаштування переднього краю лінії оборони.
Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, що призваний за мобілізацією, та проходячи військову службу на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч інтересам служби, на порушення ст. ст. 9, 11, 13, 16, 33, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, не зважаючи на попередні зауваження всупереч інтересам служби віднісся халатно до своїх службових обов`язків та неякісно облаштував передній край лінії оборони, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає.

Проте, незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, повністю підтверджується зібраними по справі доказами,  і зокрема: протоколом про військове адміністративне правопорушення від 22 березня 2023 року № 24, яким підтверджується, що старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, що призваний за мобілізацією, та проходячи військову службу на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини  НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч інтересам служби, на порушення ст. ст. 9, 11, 13, 16, 33, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, не зважаючи на попередні зауваження всупереч інтересам служби віднісся халатно до своїх службових обов`язків та неякісно облаштував передній край лінії оборони (а.с. 3-7); копією військового квитка серії  НОМЕР_2 (а.с. 8,9); письмовими поясненнями та рапортом командира ІНФОРМАЦІЯ_5 в/ч  НОМЕР_1  капітана ОСОБА_8  згідно яких старший лейтенант  ОСОБА_1 , командир ІНФОРМАЦІЯ_3 неякісно облаштував передню лінію оборони взводного опорного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 в населеному пункті АДРЕСА_2. (а.с. 10,13); письмовими поясненнями  ОСОБА_1  згідно яких щодо неякісного облаштування переднього краю лінії оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено, що облаштування фортифікаційних споруд не припиняються, а зауваження керівництва бригади усуваються. Старший лейтенант ОСОБА_3 вважає, що звинувачення командира ІНФОРМАЦІЯ_5 є безпідставними, адже на даний час 3 стрілецьким взводом облаштовано 250 метрів траншей та ходів сполучень по фронту та 190 метрів в глибину оборони. Згідно статутних норм фронт оборони для взводу складає 400 метрів траншей та ходів сполучень та в глибину оборони - 300 метрів. Невчасне облаштування фортифікаційних споруд району відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_3 командир взводу пояснює низкою проблем, а саме: постійні обстріли ворогом, складність місцевості, дозвіл на проведення інженерних робіт в темну пору доби або в туман та хвороби особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2. Старший лейтенант ОСОБА_3 вважає, що командир ІНФОРМАЦІЯ_5 має упереджене ставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 та звинувачення щодо неякісного облаштування переднього краю лінії оборони є безпідставними(а.с.11); письмовими поясненнями головного сержанта ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 , згідно яких, облаштування: фортифікаційних споруд правого флангу переднього краю лінії оборони ІНФОРМАЦІЯ_5 було виконано несвоєчасно у зв`язку з тим, що командир - ІНФОРМАЦІЯ_3, старший лейтенант ОСОБА_1 несвоєчасно виконував наказ командира ІНФОРМАЦІЯ_5 капітана ОСОБА_8 щодо облаштування переднього краю лінії оборони(а.с.12).

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується актом проведення службового розслідування по факту несвоєчасного виконання розпорядження старшим лейтенантом ОСОБА_1 , згідно якого за результатами службовим розслідуванням встановлено, що в наслідок низьких морально-ділових якостей та низької дисциплінованості старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , в наслідок безконтрольності за підлеглими, які облаштовували передній край лінії оборони, старший лейтенант ОСОБА_1 допустив неякісне облаштування переднього краю лінії оборони взводного опорного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 в н.п. АДРЕСА_3, чим порушив розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_5, щодо облаштування в інженерному відношенні переднього краю лінії оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 ( правий фланг РОП).

       Вказані зібрані по справі докази є належними та допустимими, є взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Сумніви у їх належності та достовірності у апеляційного суду не виникає.

Доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що до матеріалів справи не додано жодних доказів, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та безпідставними. Оскільки матеріали справи містять протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, акт проведення службового розслідування по факту несвоєчасного виконання розпорядження старшим лейтенантом ОСОБА_1 та інші докази, що узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

       Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції взагалі не надав жодної правової оцінки поясненням ОСОБА_1 так і не дослідив обставини на які він покликається, не заслуговують на увагу, так судом першої інстанції належним чином враховані пояснення ОСОБА_1 та надано їм належної правової оцінки.

       Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

       Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
       
       Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дослідивши зібрані докази по справі, із дотриманням вимог ст.245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини у справі, надав всім зібраним по справі доказам правильну юридичну оцінку, та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність і діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

       При призначенні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення районний суд у повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення в умовах особливого періоду, його особу та призначив справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., яке є достатнім для виправлення останнього, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень. 

       Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного винесеного судом рішення апеляційним судом не встановлено. Підстави для закриття провадження по справі відсутні.

Беручи до уваги  вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною обгрунтованою та мотивованою, а тому  апеляційна скарга захисника - адвоката Каблучко Д.О. в інтересах  ОСОБА_1  задоволенню не підлягає.   

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Каблучко Д.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

       Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)