Ухвала
Іменем України
 
22 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 752/11623/21
провадження № 61-11921ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права користування житловим приміщенням, 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у якому просив визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2023 року апеляційну скаргу, особи, яка не приймала участі у справі, ОСОБА_6 задоволено. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2021 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 липня 2023 року заяву ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 в рахунок компенсації понесених витрат на правову допомогу 7 000,00 грн та 1 362,00 грн судового збору. Всього - 8 362,00 грн судових витрат.
Апеляційний суд виходив з того, що в доводах апеляційної скарги викладені вимоги щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 50 000,00 грн та судового збору - 1 362,00 грн. При прийнятті постанови апеляційним судом не вирішено питання щодо судових витрат, постановив додаткове рішення, в якому врахувавши складність справи, об`єм виконаних робіт, принцип співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням заперечень позивача проти задоволення заяви, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_6 про стягнення понесених судових витрат на правову допомогу у  розмірі 7 000,00 грн та судового збору. 
У серпні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове судове рішення про зменшення розміру витрат на правову допомогу у розмірі 250 грн та судових витрат - 1 362,00 грн.
ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначив, що особа, яка не приймала участі у справі, ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_3 - сини позивача, майнову допомогу йому не надають, хоча зобов`язані, відповідно до Сімейного Кодексу України, оскільки він особа похилого віку, інвалід другої групи, за станом здоров`я існує необхідність у проведенні повторної операції, яка потребує значних грошових коштів. Розмір стягнених судових витрат на правову допомогу є надмірним для позивача, оскільки майнові витрати позивача перевищують його доходи. Також позивач зазначив, що представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_3., є його молодшим братом, тому вважає, що понесені витрати на правову допомогу братом ОСОБА_6 є необґрунтованими, не відповідають критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Як визначено у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частин третьої - шостої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).
Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Згідно постанови Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17, від 19 лютого 2019 року у справі № 917/1071/18, якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».
Апеляційний суд встановив, що розмір понесених витрат на правову допомогу становить 50 000,00 грн, згідно з договором про надання правової допомоги від 01 квітня 2021 року № 1020421, додатковою угодою від 12 травня 2023 року № 6 до вказаного договору, актом надання послуг від 31 травня 2023 року № 492 та копіями квитанцій про оплату супроводу справи № 752/11623/21 на загальну суму 50 000,00 грн.
ОСОБА_1 подав заяву про зменшення витрат на правову допомогу, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що розмір понесених витрат на правову допомогу є неспівмірним із виконаною адвокатом роботою та наданими послугами. Крім того, зазначив, що на відміну від апелянта, перебуває у скрутному матеріальному становищі та є особою з інвалідністю.
Суд апеляційної інстанції з урахуванням заперечень позивача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_6 про стягнення понесених судових витрат на правову допомогу у  розмірі 7 000,00 грн та судового збору.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права користування житловим приміщенням.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               М. М. Русинчук
                                                                                                                                                                                                                                  Н. О. Антоненко                                                                                                                                                                                                                            І. О. Дундар