П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/4515/22	

Перша інстанція: суддя Устинов І. А.,
повний текст судового рішення
складено 14.06.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

судді-доповідача:                              Танасогло Т.М.,
суддів:                                                  Димерлія О.О., Крусяна А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (надалі – позивачка) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач-2), в якому просила суд:
визнати протиправним та скасувати рішення № 142850004736 від 01.08.2022р. про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю страхового стажу;
зобов`язати відповідача-1 зарахувати позивачу до страхового стажу: періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ; періоди роботи згідно довідки від 14.08.2022р. №П-97/06-04/3, виданої Трудовим архівом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області; періоди роботи з 1983р. по 1989р. згідно довідок про заробітну плату від 18.05.2022р. № П-97/06-04/1, №П-97/06-04/2, виданих Трудовим архівом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області;
зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком з дня звернення із заявою про призначення пенсії.
В обґрунтування позову вказала, що відмова у призначенні їй пенсії за віком відповідно ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю страхового стажу, є неправомірною, оскільки у неї наявний необхідний трудовий стаж, який підтверджений належними документами, а саме трудовою книжкою та архівними довідками наданими до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при звернені з заявою про призначення пенсії. 
Відповідач проти задоволення позову заперечував мотивуючи відсутністю у позивача необхідного підтвердженого належним чином стажу роботи, який би давав право на призначення пенсії відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 із застосуванням вимог ч.2 ст.9 КАС України, стягнуто судовий збір.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач – ГУ ПФУ в Донецькій області на зазначене рішення суду подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відому у задоволенні позову.
В обґрунтування свої апеляційної скарги відповідач вказав, що позивачка отримує пенсію за віком відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 2022р., призначену за заявою від 06.12.2022р. Згідно з наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж на дату звернення позивача становить 16 років 11 місяців 07 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки дата заповнення дописана та не завірена належним чином; період роботи згідно довідки від 18.04.2022 № П-97/06-04/3, виданої Трудовим архівом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, оскільки книги наказів Первомайської Міжрайбази Миколаївської ОСС за 1982 рік на зберігання до архіву не надходили, тому підтвердити наказом факт прийняття н роботу ОСОБА_1 немає можливості; період роботи з 1983 року по 1989 рік згідно довідок про заробітну плату від 18.05.2022 № П-97/06-04/1, П-97/06-04/2, виданих Трудовим архівом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, оскільки прізвищ зазначене в довідках не відповідає паспортним даним заявниці, довідки потребують перевірки достовірності відомостей про підтвердження наявного трудового стажу та заробітної плати, зазначених в довідках виданих для призначення пенсії. За вказаного, апелянт вважає прийняте рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правомірним. До того ж, апелянт вказує на дискреційність повноважень щодо прийняття рішення про призначення/відмову у призначенні пенсії (здійсненні перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, тощо) та наголошує, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.
На підставі ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів скаржника, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити виходячи з наступного.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується наявними у справі письмовими доказами, 25.07.2022р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058).
До заяви позивачем були надані копії наступних документів: паспорту, картки фізичної особи-платника податків, трудової книжки серії НОМЕР_1 , довідки про періоди роботи, довідки про періоди ведення підприємницької діяльності, свідоцтва про народження дитини.
01.08.2022р. за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянуто заяву позивача від 25.07.2022 та додані до неї документи та прийнято рішення № 142850004736 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу 29 років.
До страхового стажу відповідачем-2 не зараховано такі періоди:
періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки дата заповнення дописана та не завірена належним чином;
періоди роботи згідно довідки від 14.08.2022р. №П-97/06-04/3, виданої Трудовим архівом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, оскільки інформація щодо дати прийняття в довідці відсутня;
періоди роботи з 1983р. по 1989р. згідно довідок про заробітну плату від 18.05.2022р. № П-97/06-04/1, №П-97/06-04/2, виданих Трудовим архівом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, оскільки прізвище, зазначене в довідках, не відповідає паспортним даним заявниці, довідки потребують перевірки достовірності відомостей про підтвердження наявності трудового стажу та заробітної плати, зазначених в довідках, виданих для призначення пенсії.
В рішення від 01.08.2022р. № 142850004736 відповідач-2 вказав, що право на пенсію за віком позивач набуде за умови досягнення 63 років.
Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, позивачка звернулась до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудовою книжкою позивача та наданими до як до матеріалів справи так і до пенсійного органу довідками, виданими Трудовим архівом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 14.08.2022р. №П-97/06-04/3, від 18.05.2022р. №П-97/06-04/1, №П-97/06-04/2 підтверджується трудовий та страховий стаж позивачки за відповідні періоди на відповідних підприємствах, організаціях, у зв`язку із чим вважав недоведеною правомірність дій відповідача-2 щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 відповідних періодів роботи  до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком та з метою належного захисту прав позивача зобов`язав відповідача-2 зарахувати до страхового стажу позивачки відповідні періоди роботи згідно записів її трудової книжки серії НОМЕР_3 та наведених вище довідок і призначити позивачці пенсію за вислугу років з 25.07.2022р.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ст.46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (надалі - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (надалі - Закон № 1058).
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(Закон №1058-IV) визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2022 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: не менше 29 років.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час звернення позивача, надалі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок №637).
Як визначено п.1, п.3 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналогічні положення щодо статусу трудової книжки як основного документу про трудову діяльність також закріплено у ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону №1788-ХІІ, а також Інструкціях: Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (надалі Інструкція №162), Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі Інструкція №58), Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики №259/34/5 від 08.06.2001 року.
Аналогічні приписи містяться і у п. 1 Порядку №637, про що зазначено вище.
Крім того, згідно з п. 3 Порядку № 637 для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з викладеного, суд першої інстанції ґрунтовно зазначив, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, яким підтверджується стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року № 301 (далі - Постанова № 301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Пунктами 2.4, 2.6 Інструкції № 58 визначено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Перевіряючи правомірність не врахування відповідачем періодів роботи позивача згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , з тих підстав, що на титульній сторінці трудової книжки дата заповнення дописана та не завірена належним чином, апеляційний суд зауважує, що з аналізу приведених вище нормативно-правових актів вбачається, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, а тому її неналежне ведення відповідними особами не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Дослідивши копії сторінок трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 , що містяться в матеріалах справи апеляційний суд встановив, що вони містять записи про роботу позивача на різних підприємствах та на різних посадах; містять інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивачки та містять посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи. 
Також, записи щодо трудової діяльності позивачки, відображені у трудовій книжці не містять помилок, виправлень чи неточностей. Колегією суддів не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки позивача, а тому на переконання суду її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначені апелянтом обставини щодо того, що дата заповнення на титульній сторінці дописана та не завірена належним чином, не можуть поза розумним сумнівом, позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист.
Судова колегія вважає за необхідне наголосити, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. До того ж не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відповідачем не оспорюється той факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 належить позивачці.
В свою чергу неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.
Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
За вказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на зарахування до загального трудового стажу всіх періодів роботи вказаних в трудовій книжці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також, як свідчать матеріали справи, на підтвердження трудової діяльності (періодів роботи) позивачки на підприємстві Первомайська універсальна Міжрайбаза Миколаївської ОСС відповідачу разом з трудовою книжкою були надані довідка від 14.08.2022р. №П-97/06-04/3, виданої Трудовим архівом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, довідки про заробітну плату від 18.05.2022р. № П-97/06-04/1, №П-97/06-04/2, видані Трудовим архівом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.
Копії вказаних довідок також містяться в матеріалах справи, та на думку апеляційного суду такі підтверджують страховий стаж позивача за відповідні періоди роботи на відповідних підприємствах, організаціях.
В свою чергу посилання відповідача-2 в рішенні від 01.08.2022р. «про відмову в призначенні пенсії» на запис прізвища позивача російською мовою, не є підставою для відмови в зарахуванні до загального стажу позивача відповідних періодів роботи та для відмови в призначенні пенсії позивачу за віком, про що вірно виснував суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване судове рішення.
З викладеного слідує, що відповідач-2 не довів, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи, правомірності не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 відповідних періодів її роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та виданих Трудовим архівом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області довідок від 14.08.2022р. №П-97/06-04/3, від 18.05.2022р. № П-97/06-04/1, №П-97/06-04/2.
Щодо доводів відповідача про те, позовна вимога зобов`язального характеру є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом №1058-ІV.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Підсумовуючи усе викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням приписів ч.2 ст.9 КАС України з метою ефективного захисту порушених прав позивачки, прийшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, визнання відповідних дій відповідача-2 протиправними, визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 01.08.2022р. №142850004736 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю страхового стажу, із зобов`язанням зарахувати позивачці відповідні періоди її роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та виданих Трудовим архівом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області довідок від 14.08.2022р. №П-97/06-04/3, від 18.05.2022р. № П-97/06-04/1, №П-97/06-04/2 і призначити позивачці пенсію за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 25.07.2022 року.
Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують, загалом стосуються переоцінки висновків суду першої інстанції з приводу спірних обставин, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було винесене законне та обґрунтоване рішення, яке не підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315-317, 321-322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	О.О. Димерлій    А.В. Крусян