Постанова                             
Іменем України                      
 
30 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 759/25340/21
провадження № 61-687св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів:  Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,                Тітова М. Ю.,        
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державна казначейська служба України,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди
 
за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Семенюк Т. А.,
 
                                                ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації.
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України вона була вимушена у квітні 2014 року залишити окуповану частину території Донецької області та переселитися                            до м. Києва. Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та її вимушеного переселення з окупованої частини території Донецької області, де                у неї була частка у квартирі АДРЕСА_1 та усталений побут, їй завдано матеріальної та моральної шкоди. Діями російської федерації щодо України, а саме збройною окупацією частини території Донецької області, вона позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися належним їй майном та використовувати належну їй нерухомість. Крім того, їй завдано моральної шкоди, яка спричинена втратою права розпоряджатися та користуватися належним їй нерухомим майном, можливістю проживати                          в рідному місті. Обов`язок з відшкодування спричиненої шкоди позивач вважає необхідним покласти на державу Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 14 листопада 2022 року                в задоволенні позову відмовив.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване необґрунтованістю і недоведеністю заявлених вимог. 
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Київський апеляційний суд ухвалою від 29 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва                від 14 листопада 2022 року визнав неподаною та повернув особі, яка її подала.
Ухвала апеляційного суду мотивована невиконанням вимог ухвали суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги, а саме ненадання доказів сплати судового збору, адже позивач у цій справі не звільнена від його сплати                                 і  клопотання про звільнення від сплати не подавала.
Короткий зміст вимог касаційної скарги, її узагальнені аргументи
У касаційних скаргах, поданих до Верховного Суду 15 та 16 січня 2023 року,                ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права.
Винною особою, яка порушила охоронювані законом права та спричинила спірні збитки, є російська федерація, а відповідальною особою згідно із законом та практикою Верховного Суду є держава Україна, а тому позивач у цій справі звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту  22 частини першої статті 5 та пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».  
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
23 березня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;                   2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм                   права  в  межах   касаційних  скарг,  дійшов  висновку,  що  касаційні  скарги  підлягають задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.  
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних   справ   з  метою   ефективного   захисту   порушених,  невизнаних  або 
оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), на справедливий судовий розгляд, до якого також належить і право апеляційного оскарження.
 
Відповідно до пункту 3 частини четвертої та частини п`ятої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.
 
Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями                         175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
У цій справі ОСОБА_1 у листопаді 2022 року звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києві                  від 14 листопада 2022 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для подання документів про оплату судового збору.
 
Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції посилався на те, що заявник всупереч вимогам пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги не додала  документа про сплату судового збору. 
 
На виконання зазначеної ухвали ОСОБА_1 надіслала заяву, в якій звернула увагу на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 та пункту 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
 
Апеляційний суд, вважаючи, що заявниця не усунула недоліків апеляційної скарги, визнав цю скаргу неподаною та повернув її, зазначивши, що підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору за пунктом 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» немає, оскільки відповідачем у справі не є не держава-агресор. Також немає і підстав для звільнення її від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», адже позивач просить відшкодувати шкоду, завдану державою-агресором - російською федерацією у зв`язку з тимчасовою окупацією  території України.
 
Проте Верховний Суд не погоджується з наведеними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
 
Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, а отже, саме норми, передбачені в цьому Законі, підлягають застосуванню під час вирішення судом питання про звільнення осіб від сплати судового збору у випадках, визначених у статтях 3, 5 цього Закону.
 
Згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
 
Однак, апеляційний суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України та Державної казначейської служби України про відшкодування майнової і моральної шкоди, тому вона на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
 
За вказаних обставин право ОСОБА_1 на апеляційне оскарження судового рішення як складова частина права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції, є порушеним.
 
Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду                        від 16 серпня 2023 року у справі № 463/5308/22.
 
З огляду на викладене доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження є обґрунтованими.
 
Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатися законною й обґрунтованою, тому касаційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду - вирішення питання відкриття апеляційного провадження.
 
Керуючись  статтями  400, 406,  411,  416  ЦПК  України,  Верховний  Суд  у  складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні  скарги ОСОБА_1  задовольнити. 
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 29 грудня 2022 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду - вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська 
 
Судді                                                                                                 А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                            Є. В. Коротенко
 
                                                                                                            В. М. Коротун
 
                                                                                                            М. Ю. Тітов