УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

25 липня 2023 року  
м. Київ

справа №460/40974/22
адміністративне провадження №К/990/21933/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах підопічного ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо ненарахування та невиплати йому підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому такого підвищення до пенсії, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, починаючи з 06.05.2022.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах підопічного ОСОБА_2 задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 в інтересах підопічного ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , що діє як законний представник-опікун ОСОБА_2 , з 29.04.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.01.1991 № 796-ХІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 29.04.2022 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , що діє як законний представник-опікун ОСОБА_2 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, підвищення до пенсії, передбачене статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.01.1991 № 796-ХІІ, в розмірі двох мінімальних заробітних плат згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Касаційна скарга подана до Верховного Суду через систему «Електронний суд» 20.06.2023, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 22.06.2023 касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання документа про сплату судового збору у розмірі 1587,84 грн.

На виконання ухвали Верховного Суду від 22.06.2023 скаржник подав платіжну інструкцію № 1746 від 19.06.2023 про сплату судового збору у розмірі 1587,84 грн.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснено в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження судових рішень, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо нарахування та виплати доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, особі, яка є отримувачем пенсії неповнолітньої дитини по втраті годувальника.

Також скаржник вказує на необхідності застосування розрахункової величини «прожиткового мінімуму для працездатних осіб», а не «мінімальної заробітної плати», оскільки після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06.12.2016 мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі №240/4946/18 вказала про необхідність застосування «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року», а не «мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік». Скаржник звертає увагу, що постанова стосувалась також норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На думку скаржника, касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2023.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах підопічного ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.

Витребувати з Рівненського окружного адміністративного суду справу № 460/40974/22.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              А.Ю. Бучик

Суддя                                                                                                              А.І. Рибачук