ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року 

справа № 711/4680/21		
провадження № 22-ц/821/910/23		
категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,
секретаря - Ярошенка Б. М., 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Юрченка Віктора Олександровича на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2023 року про задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 711/4680/21, у складі головуючого судді Демчика Р. В., 

в с т а н о в и в :

20 лютого 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, які були застосовані ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2021 року у справі № 711/4379/21.
Заява мотивована тим, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2021 року у справі № 711/4379/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Ткаченко І. П., вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 . 
У подальшому, на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2022 року, у даній справі, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Ткаченко І. П., відмовлено. 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 30 березня 2023 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2022 року залишено без змін. 
За наведених обставин з посиланням на норми ч. 9 ст. 158 ЦПК України ОСОБА_2 звернулася до суду із даною заявою про скасування заходів забезпечення позову, у якій вказувала про відсутність будь-яких правових підстав для продовження чинності арешту даної квартири. 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2023 року, заяву задоволено.
Скасовано заходи забезпечення позову, які накладені ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2021 року у цивільній справі № 711/4379/21 за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Юрченка В. О., а саме на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 . 
Ухвала місцевого суду мотивована тим, що на даний час відсутні підстави для існування заходів забезпечення позову застосованих ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2021 року, у справі 711/4379/21, оскільки рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2022 року у даній справі у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Ткаченко І. П., відмовлено, і дане рішення постановою Черкаського апеляційного суду від 30 березня 2023 року, залишено без змін та відповідно набуло законної сили. 
Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, зокрема у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Водночас, у наведеній справі питання про скасування  заходів забезпечення позову при постановленні рішення не вирішувалося, з огляду на що наявні підстави для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки відпала необхідність у їх застосуванні. 
Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Юрченко В. О., 11 травня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення місцевим судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.
Мотивація скарги зводиться до того, що при постановленні оскаржуваної ухвали суду неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що у відповідності до приписів ст. 367 ЦПК України слугує підставою для скасування ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2023 року.
Скаржник зазначив, що розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову до моменту вирішення справи в суді касаційної інстанції є передчасним, оскільки при можливому відкритті касаційної провадження та задоволенні касаційної скарги, зняття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.
Крім того, розгляд даної заяви ОСОБА_2 в суді першої інстанції відбувся без участі скаржника та його представника, який зокрема перебуває на службі у ЗСУ, що відповідно позбавило ОСОБА_1 можливості навести свої аргументи щодо відтермінування зняття арешту з підстав подання касаційної скарги на постанову Черкаського апеляційного суду від 30 березня 2023 року у справі № 711/4680/21. 
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, скасування забезпечення позову.
Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Юрченка В. О., переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оскаржувана ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, приведеним вимогам в цілому відповідає.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Матеріалами справи встановлено, що представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Юрченко В.О. звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із заявою про забезпечення позову до його подання.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2021 у справі № 711/4379/21 заяву задоволено. З метою забезпечення позову, накладено арешт на: квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
26 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Ткаченко І. П.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Ткаченко І. П., відмовлено.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 30 березня 2023 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2022 року, залишено без змін.
Скасовуючи заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2021 у справі № 711/4379/21 місцевий суд виходив з того, що нормами ч. 9 ст. 158 ЦПК України передбачено скасування заходів забезпечення позову у випадку відмови у задоволенні позову. 
Суд апеляційної інстанції в цілому погоджується з висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Так, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Інститут забезпечення позову, за своєю суттю, повинен слугувати гарантією для забезпечення виконання судового рішення, у випадку задоволення позову, в майбутньому, та, усунення можливих майбутніх перешкод його виконання. При цьому необхідно враховувати, що ухвалення відповідного рішення, серед іншого, повинно мати законну та виправдану мету.
Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у ст. 158 ЦПК України.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Вказаним пунктом також роз`яснено, що підставою для скасування заходів забезпечення позову також є випадки, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. 
У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Частинами 1 та 2 ст. 273 ЦПК України визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
При цьому, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (ч. 1 ст. 384 ЦПК України).
З огляду на викладені норми та встановлені обставини, колегія суддів вважає цілком правильним висновок суду про скасування заходів забезпечення позову, оскільки як зазначалося вище згідно з ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, проте відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, судом першої інстанції не було вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову у тексті рішення. Тому відповідне питання про скасування заходів забезпечення позову було вирішено за заявою учасника спору окремим процесуальним документом, а саме ухвалою, що є предметом даного апеляційного оскарження. 
Водночас, доводи апеляційної скарги, що стосуються передчасності скасування заходів забезпечення позову з огляду на касаційне оскарження судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у справі № 711/4379/21, в рамках якого вони були застосовані, судова колегія розцінює як неспроможні з позиції того, що судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, предметом яких було визнання договору дарування квартири недійсним, набрало законної сили і підстави накладення арешту на спірну квартиру відпали, оскільки це суперечить безпосередньо самій меті існування інституту забезпечення позову. 
Також суд відхиляє посилання сторони скаржника на розгляд місцевим судом заяви про скасування заходів забезпечення позову без його участі, що на його думку, послугувало наслідком порушення прав останнього на викладення відповідних доводів, оскільки за змістом положень ст. 158 ЦПК України суд розглядає скасування заходів забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, а останнє має бути розглянуто в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Таким чином процесуальний закон встановлює обмежені строки для вирішення відповідного питання.
З мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, ОСОБА_1 подав заяву про відкладення судового розгляду справи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.
Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. 158 ЦПК України, вважав за можливе розглянути заяву без участі сторін, оскільки в умовах існуючих процесуальних строків це може призвести до штучного затягування розгляду справи. З даними висновками погоджується апеляційний суд.
Поряд з викладеним апеляційний суд акцентує, що скаржнику ОСОБА_1 законодавчо (ч. 5 ст. 158  та п. 4 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) забезпечено реалізацію його права  на подання до суду апеляційної скарги, в якій він мав можливість висловити свою незгоду із оскаржуваною ухвалою.
Водночас, апеляційна скарга не містить доводів, на підставі яких оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову. При цьому судом апеляційної інстанції також враховані результати апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, за яким оскаржуване рішення про відмову у задоволені позовних вимог залишено без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Юрченка Віктора Олександровича відхилити. 
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2023 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Повний текст постанови суду складено  13 липня  2023 року.

Головуючий                                                                                         Л. І. Василенко 

Судді:                                                                                                    В. Г. Бородійчук  

                                                                                                               Л. В. Нерушак