УХВАЛА

31 липня 2023 року
м. Київ

справа №380/6044/21
адміністративне провадження №К/990/24513/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Радишевської О.Р., 

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року у справі №380/6044/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих прокуратур), з участю третьої особи - Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним рішення та наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із адміністративним позовом, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Дванадцятої кадрової комісії №20 від 24 грудня 2020 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації» винесеного відносно прокурора ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ Львівської обласної прокуратури № 331к від 10 березня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 Львівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 12 березня 2021 року»;
поновити ОСОБА_1 у Львівській обласній прокуратурі на посаді рівнозначній посаді прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 Львівської області, а саме на посаді прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова та в органах прокуратури з 12 березня 2021 року чи іншій рівнозначній посаді за згодою ОСОБА_1 ;
стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 13 березня 2021 року по день винесення судом рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі без виключення сум відрахування на податки та інші обов`язкові платежі;
стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року, адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) за № 20 від 24 грудня 2020 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації» щодо неуспішного проходження атестації ОСОБА_1 . 
Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської обласної прокуратури № 331к від 10 березня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 Львівської області з 12 березня 2021 року. 
Поновлено ОСОБА_1 з 15 березня 2021 року на посаді прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 Львівської області та в органах прокуратури. 
Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 березня 2021 року по 12 грудня 2022 року включно в сумі 486794, 40 грн. 
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури № 1 Львівської області та органів прокуратури з 15 березня 2021 року.
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в розмірі 22425, 36 грн. 
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено повністю.
11 липня 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Скаржник, оскаржуючи судове рішення в суді касаційної інстанції, покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Заявник касаційної скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції не були враховані висновки Верховного Суду щодо застосування пунктів 12, 15, 17 розділу II «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, пунктом 9 розділу ІV Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221, викладені у постановах від 14 липня 2022 року у справі №640/1083/20, від 04 серпня 2022 року у справах №200/8155/20-а та №160/12019/20.
Отже, скаржник виклав підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Разом з цим скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі. 
Скаржник вказує про відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування пункту 2 частини четвертої статті 246 КАС України.
Верховний Суд наголошує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Водночас положення статті 246 КАС України (зміст рішення) є загальною нормою та не потребує висновку Верховного Суду щодо її застосування.
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржник на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі.
Разом з касаційною скаргою подано заяву про поновлення процесуального строку. 
В цій заяві зазначено, що повний текст постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду складено і підписано 07 квітня 2023 року. 
Офісом Генерального прокурора 05 травня 2023 року, тобто в межах строку, визначеного статтею 329 КАС України, подано касаційну скаргу на судові рішення у справі, проте ухвалами Верховного Суду від 29 травня 2023 року та від 28 червня 2023 року касаційні скарги повернуті заявникові. 
Скаржник наголошує, що нормами КАС України не визначено строків звернення до суду касаційної інстанції після повернення касаційної скарги, оскільки процесуальним законодавством регламентуються виключно загальні строки на касаційне оскарження судових рішень, що передбачено статтею 329 КАС України.
Перевіривши викладені доводи скаржника щодо пропущеного строку, Верховний Суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повний текст постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 складено і підписано 07 квітня 2023 року.
Відповідно до КП «Діловодство спеціалізованого суду» з первісною касаційною скаргою на судові рішення у цій справі Офіс Генерального прокурора звернувся до Верховного Суду 05 травня 2023 року, тобто в межах строку, передбаченого частиною першою статтею 329 КАС України. 
Ухвалами Верховного Суду від 29 травня 2023 року та від 28 червня 2023 року касаційні скарги повернуті заявникові на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки у касаційних скарг  не були викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
З цією касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 10 липня 2023 року.
Верховний Суд погоджується з заявником касаційної скарги про те, що нормами КАС України не визначено строків звернення до суду касаційної інстанції після повернення касаційної скарги, оскільки процесуальним законодавством регламентуються виключно загальні строки на касаційне оскарження судових рішень, що передбачено статтею 329 КАС України.
Згідно з частиною третьою статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених  частиною п`ятою  статті 333 цього Кодексу.
Отже, враховуючи повторне подання касаційної скарги без зайвих зволікань після повернення попередніх скарг, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження на підставі пункту 3 частини третьої статті 329 КАС України. 
Проте аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності надання документа про сплату судового збору.
Зі скарги та доданих до неї матеріалів убачається, що позивач у цій справі є фізичною особою, яка звернулася до суду в 2021 році. Рішеннями судів попередніх інстанцій, що оскаржуються в касаційному порядку, задоволено дві позовні вимоги немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру.
Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 гривні.
Отже, ціна позову в частині оскаржених позовних вимог немайнового характеру складає 908, 00 грн (2270,00 х0,4). 
Ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру фізичною особою на рівні 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Заявник оскаржує рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15 березня 2021 року по 12 грудня 2022 року в сумі 486794, 40 грн і 1 відсоток від указаної суми дорівнює 4 867,94 грн
Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 3 632,00 гривень (200% від 908, 00)*2 за дві вимоги немайнового характеру та 9735,88 гривень (200% від 4 867,94 ) за одну вимогу майнового характеру, що разом складає 13 367,88 гривень. 
Заявник касаційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 5448,00 грн.
Отже, заявнику касаційної скарги необхідно доплатити судовий збір у розмірі 7 919,88 грн (13 367,88 -5448,00).
Реквізити для сплати судового збору: 
отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; 
рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007; 
код ЄДРПОУ: 37993783; 
код класифікації доходів бюджету: 22030102; 
банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); 
найменування додатку, збору, платежу: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; 
призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)", номер справи, у якій сплачується судовий збір.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору в установленому законом розмірі.
Керуючись статтями 169, 329, 332 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити Офісу Генерального прокурора строк на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року у справі №380/6044/21.
Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року у справі №380/6044/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Дванадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих прокуратур), з участю третьої особи - Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним рішення та наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                    В.Е. Мацедонська 
                                                                                                    О.Р. Радишевська