ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 липня 2023 року           справа №200/3564/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В.,  Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року (головуючий суддя І інстанції Куденков К.О.), складеного в повному обсязі 20 жовтня 2022 року у справі № 200/3564/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними і  зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                          В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просить: 
-  визнати протиправними дії щодо проведення перерахунку пенсії з 01.03.2021 без врахування пільгового стажу;
- зобов`язати здійснити перерахунок пенсії з 01.03.2021 відповідно до Закону України «Про престижність шахтарської праці» з урахуванням стажу роботи на підземних роботах з повним робочим днем під землею за період: - з 01.09.1985 по 10.07.1989 навчання в Торезькому гірничому технікумі; - з 24.05.1988 по 03.07.1988 працював електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею на час проходження виробничої практики; - з 05.09.1988 по 26.11.1988 працював електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею на час проходження виробничої практики; - з 21.03.1989 по 29.04.1989 працював електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею на час проходження виробничої практики; - з 15.06.1989 по 20.06.1989 працював електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею; - з 24.06.1989 по 17.05.1991 служба в Радянській армії; - з 15.08.1991 по 21.11.1991 працював електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею; - з  21.11.1991 по 16.01.1992 працював підземним гірником очисного забою 4 розряду з повним робочим днем під землею;  - з 16.01.1992 по 27.11.2000 працював підземним гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею; - з 27.11.2000 по 28.01.2021 переведений електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії на підставі його заяви від 2 березня 2021 року без врахування пільгового стажу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 2 березня 2021 року, із зарахуванням до його пільгового стажу за Списком № 1 періодів: з 24.05.1988 по 03.07.1988, з 05.09.1988 по 26.11.1988, з 21.03.89 по 29.04.1989, з 15.06.1989 по 20.06.1989, з 24.06.1989 по 17.05.1991, з 15.08.1991 по 21.11.1991, з 22.11.1991 по 16.01.1992, з 17.01.1992 по 27.11.2000, з 28.11.2000 по 31.12.2014 (крім періодів з 01.02.1999 по 10.12.1999, з 20.12.1999 по 31.12.1999, з 03.01.2000 по 03.02.2000, з 01.04.2000 по 31.12.2004, з 02.03.2005 по 03.03.2005, з 09.05.2005 по 30.06.2014, 01.07.2014, з 27.07.2014 по 05.08.2014), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні щодо наявності підстав для зарахування спірних в цій справі періодів до стажу позивача. В іншій частині позовних вимог відмовлено
Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 200/3564/22 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що стаж роботи ОСОБА_1 зараховано до 30.06.2014, оскільки після 01.07.14 відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Посилається на те, що після проведеного перерахунку загальний страховий стаж ОСОБА_1 склав 42 роки 6 місяців 25 днів, у тому числі стаж за списком №1-14 років 9 місяців 4 дні, середньомісячний заробіток – 15401,42грн. 
Вважає, що підстав розраховувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до аб.3 ч.1 ст. 28 Закону № 1058 немає.
Сторони в судове зсідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/3564/22, однак листом року суд першої інстанції повідомив про відсутність справи в паперовому вигляді. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд»
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 30.06.1998.
Також до суду надана копія довідки від 09.12.2019 № 1425-5000243295 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, за якою ОСОБА_1 перемістився з м. Чистякове селище Пелагіївка до м. Костянтинівка Донецької області. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у справі № 200/6091/21 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 9 березня 2021 року № 29 «Про відмову в перерахунку пенсії». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 2 березня 2021 року, зареєстровану за № 1001, про перерахунок пенсії відповідно до ст. 43 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням відомостей, наведених у довідках відокремленого підрозділу «Шахта «Прогрес» державного підприємства «Торезантрацит» про заробітну плату від 28 січня 2021 року № 04-01-207 за період з 1 серпня 1991 року по 31 грудня 1996 року, від 28 січня 2021 року № 04-01-207 за період з 1 січня 1997 року по 31 грудня 2000 року; про підтвердження трудового стажу від 28 січня 2021 року № 06-01-206 за період з 24 травня 1988 року по 20 червня 1989 року, від 28 січня 2021 року № 06-01-206 за період з 15 серпня 1991 року по теперішній час (станом на 28 січня 2021 року), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У вказаному рішенні встановлено, що 2 березня 2021 року позивач звернувся до Костянтинівсько-Дружківського ОУ ПФУ з заявою про перерахунок призначеної йому пенсії по заробітній платі за 5 років та через зміну страхового стажу, набутого до 1 квітня 2004 року. 9 березня 2021 року голова комісії з припинення Костянтинівсько-Дружківського ОУ ПФУ Полякова Н.І., за участю в. о. начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії № 1 ОСОБА_2 , головних спеціалістів з призначення пенсії ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , розглянула заяву ОСОБА_1 від 2 березня 2021 року, зареєстровану за № 1001, про перерахунок пенсії відповідно до ст. 43 Закону № 1058 та прийняла рішення № 29 «Про відмову в перерахунку пенсії».
Суд звертає увагу на те, що вказаним рішенням суду відповідача не було зобов`язано включити певні періоди до страхового або пільгового стажу позивача.
Також суд зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає обов`язковість висновків суду першої інстанції під час розгляду інших справ.
Листом ГУ ПФУ від 08.02.2022 № 0500-1502-8/24546 адвокату позивача на адвокатський запит щодо перерахунку пенсії повідомлено про те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі № 200/6091/21 зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.03.2021 про перерахунок пенсії відповідно до ст. 46 Закону України № 1058 з урахуванням відомостей, наведених у довідках відокремленого підрозділу «Шахта «Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит» про заробітну плату від 28.01.2021  № 04-01-207 за період з 01.08.1991 по 31.12.1996, від 28.01.2021 № 04-07-207 за період з 01.01.1991 по 31.12.2000 та про підтвердження трудового стажу від 28.01.2021 № 06-01-206 за період з 24.05.1988 по 20.06.1989, від 28.01.2021 № 06-01-206 за період з 15.08.1991 на теперішній час (станом на 28 січня 2021 року), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. Зазначено, що, ураховуючи висновки суду, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2021. Після проведеного перерахунку загальний страховий стаж ОСОБА_1 склав 42 роки 6 місяців 25 днів в тому числі стаж за списком №1 -14 років 9 місяців 4 дні (стаж враховано по 30.06.2014 по сплаті єдиного соціального внеску), середньомісячний заробіток - 15401,42 грн розрахованої за період з 01.06.1993 но 31.05.1998 (період як більш вигідний) та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з 01.07.2000 по 30.06.2014 (2,48856-індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). Також зазначено, що підстав розраховувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до аб.3 ч.1 ст. 28 Закону № 1058 немає.
До суду надана копія трудової книжки позивача НОМЕР_2 , в якій наявні записи: - № 1 щодо навчання позивача у період з 01.09.1985 по 10.07.1989 у Торецькому гірничому технікумі; - №№ 2-3 щодо роботи позивача у період з 24.05.1988 по 03.07.1988 в Шахті «Прогрес» на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею на період проходження виробничої практики; - №№4-5 щодо роботи позивача у період з 05.09.1988 по 26.11.1988 в Шахті «Прогрес» на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею для проходження виробничої практики; - №№ 6-7 щодо роботи позивача у період з 21.03.1989 по 29.04.1989 в Шахті «Прогрес» на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею для проходження виробничої практики; - №№ 8-9 щодо роботи позивача у період з 15.06.1989 по 20.06.1989 в Шахті «Прогрес» на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею; № 10 щодо служби позивача з 24.06.1989 по 17.05.1991 в лавах Радянської армії; - № 11 щодо прийняття позивача з 15.08.1991 на підприємство Шахта «Прогрес» ДП «Торезантрацит» на посаду підземного електрослюсаря з повним робочим днем під землею; № 12 щодо переведення позивача з 21.11.1991 в Шахті «Прогрес» ДП «Торезантрацит» на посаду підземного гірника очисного забою з повним робочим днем під землею; - № 13 щодо присвоєння позивачу з 16.01.1992 п`ятого розряду гірника очисного забою з повним робочим днем під землею; - № 14 щодо переведення позивача з 27.11.2000 на посаду електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею в Шахті «Прогрес» ДП «Торезантрацит». 
Крім того, у копії трудової книжки зазначено, що станом на 28.01.2021 позивач продовжує працювати. При цьому, цей запис скріплено печаткою із найменуванням ДНР.  
З форми РС-право щодо позивача впливає, що до стажу позивача за Списком 1 враховано 14 років 9 місяців 4 дні. Зараховано ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи: - з 01.02.1999 по 10.12.1999; - з 01.04.2000 по 26.05.2003; - з 27.05.2003 по 05.12.2003; з 06.12.2003 по 31.12.2003; - з 01.01.2004 по 31.12.2004; - з 09.05.2005 по 31.12.2005; - з 01.01.2006 по 31.12.2009; - з 01.01.2010 по 30.06.2014. Інші періоди не зараховані до пільгового стажу позивача. Усього страховий стаж складає 35 років 2 місяці 26 дні. Робота за Списком № 1 складає 14 років 9 місяців 4 дні. 
Відповідач також надав до суду копії Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форма ОК-5 і Форма ОК-7, в яких наявні відомості про нарахування позивачу заробітної плати по 31.12.2014 і виплати страхових внесків по 01.07.2014, а також відомості по спеціальному стажу по грудень 2014 року. 
У копії довідки № 06-01-206 від 28.01.2021, яка видана організацією з непідконтрольної українській владі території із штампом з написом ДНР, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в ВП «Шахта «Прогрес» ДП «Торезантрацит» у період: - 15.08.1991 учбовий пункт; - з 16.08.1991 по 20.11.1991 працював на посаді електрослюсаря підземного дільниці №1; - 21.11.1991 по 30.04.2000 працював на посаді гірника очисного забою підземного дільниць №1, №4, № 6; - 01.05.2000 по 01.07.2000 працював на посаді гірничого монтажника підземного дільниці № 4; - з 02.07.2000 по 31.07.2000 працював на посаді гірника очисного забою підземного дільниці № 4; - з 01.08.2000 по 01.10.2000 працював на посаді електрослюсаря підземного; - з 02.10.2000 по 26.11.2000 працював на посаді гірника очисного забою підземного дільниці № 4; - з 27.11.2000 по теперішній час працював електрослюсарем підземним. Також зазначено, що вищезазначені роботи відносяться до Списку № 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1.1.а.
При цьому, у вказаній довідці наявні відомості про те, що позивач перебував в неоплачуваній відпустці з 19.09.1992 по 23.09.1992, з 11.04.1996 по 17.04.1996, 19.02.1997, з 07.05.1997 по 18.05.1997, з 11.12.1997 по 23.12.1997, 28.06.1998, з 20.12.1999 по 31.12.1999, з 03.01.2000 по 03.02.2000, з 05.05.2000 по 01.06.2000, з 02.03.2005 по 03.03.2005, 01.07.2014, з 27.07.2014 по 05.08.2014, з 02.12.2016 по 06.12.2016, 22.05.2017, з 26.08.2017  по 31.08.2017, з 30.03.2018 по 31.03.2018, з 13.08.2018 по 15.08.2018, 28.09.2018, з 01.09.2019 по 03.09.2019.
Також у вказаній довідці наявні відомості щодо одного прогулу позивача у серпні 1998 року, незаконного страйку з 21.01.1999 по 28.03.1999 (щорічна відпустка з підземною роботою з 21.01.1999 по 29.01.1999), незаконного страйку з 23.03.2000 по 03.05.2000 (з 23.03.2000 по 31.03.2000 лікарняний лист з підземною роботою).
Позивач також надав до суду копію військового квитка НОМЕР_3 , виданого 24.06.1989, в якому зазначено, що позивач з 24.06.1989 по 17.05.1991 проходив військову службу в лавах Радянської армії.
Відповідно до копії диплома НОМЕР_4 , виданого 01.07.1989, позивач у 1985 році вступив до Торецького гірничого технікуму ім. О.Ф. Засадько і в 1989 році закінчив повний курс технікуму по спеціальності «Гірнича електромеханіка».
Спірним питанням даної адміністративної справи є правомірність дій відповідача під час перерахунку пенсії. 
Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що проведення перерахунку пенсії позивачу без врахування пільгового стажу є протиправним, відновлене право позивача має бути відновленим шляхом повторного розгляду заяви із зарахуванням спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку із неврахуванням відповідачем певних періодів до стажу позивача, що дає право на перерахунок пенсії в розмірі відповідно до ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Статтею 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
У постанові від 21 січня 2020 року у справі № 640/4469/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день».
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) установлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Приписами п. 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Частинами 1-3 ст. 24  Закону від 9 липня 2003 року № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.
Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення вказаних періодів роботи до страхового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.
Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).
Отже, записи у трудовій книжці позивача підтверджують характер роботи позивача в періоди з 24.05.1988 по 03.07.1988, з 05.09.1988 по 26.11.1988, з 21.03.89 по 29.04.1989, з 15.06.1989 по 20.06.1989, з 15.08.1991 по 21.11.1991, з 22.11.1991 по 16.01.1992 за Списком № 1, що надає право на включення спірних періодів роботи до спеціального трудового стажу.
Як було встановлено судами, позивач перебував в неоплачуваній відпустці з 19.09.1992 по 23.09.1992, з 11.04.1996 по 17.04.1996, 19.02.1997, з 07.05.1997 по 18.05.1997, з 11.12.1997 по 23.12.1997, 28.06.1998, з 20.12.1999 по 31.12.1999, з 03.01.2000 по 03.02.2000, з 05.05.2000 по 01.06.2000, з 02.03.2005 по 03.03.2005, 01.07.2014, з 27.07.2014 по 05.08.2014, з 02.12.2016 по 06.12.2016, 22.05.2017, з 26.08.2017  по 31.08.2017, з 30.03.2018 по 31.03.2018, з 13.08.2018 по 15.08.2018, 28.09.2018, з 01.09.2019 по 03.09.2019. Також наявні відомості щодо одного прогулу позивача у серпні 1998 року, незаконного страйку з 21.01.1999 по 28.03.1999 (щорічна відпустка з підземною роботою з 21.01.1999 по 29.01.1999), незаконного страйку з 23.03.2000 по 03.05.2000 (з 23.03.2000 по 31.03.2000 лікарняний лист з підземною роботою).
Тому період з 17.01.1992 по 27.11.2000 має бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком № 1, за виключенням наступних періодів: з 19.09.1992 по 23.09.1992, одного дня прогулу позивача в серпні 1998 року, з 11.04.1996 по 17.04.1996, 19.02.1997, з 07.05.1997 по 18.05.1997, з 11.12.1997 по 23.12.1997, 28.06.1998, з 30.01.1999 по 28.03.1999 (страйк без відпустки), з 20.12.1999 по 31.12.1999, з 03.01.2000 по 03.02.2000, з 01.04.2000 по 03.05.2000 (страйк без лікарняного), з 05.05.2000 по 01.06.2000.
Також період з 28.11.2000 по 31.12.2014 має бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком № 1, за виключенням наступних періодів: з 02.03.2005 по 03.03.2005, 01.07.2014, з 27.07.2014 по 05.08.2014.
          При цьому, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зарахування до пільгового стажу періодів з 01.02.1999 по 10.12.1999, з 01.04.2000 по 31.12.2004 і з 09.05.2005 по 30.06.2014, оскільки, як було встановлено судом, ці періоди зараховано органом Пенсійного фонду України до пільгового стажу за Списком № 1.
Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Також згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
З огляду на викладене, позивач має право на зарахування періоду проходження військової служби з 24.06.1989 по 17.05.1991 до пільгового стажу.
Правильним є висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту в цій частині буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії із зарахуванням окремих періодів роботи, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 200/3564/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11 липня 2023 року.

Судді                                                                                      А.В. Гайдар
                                                                                                    Е.Г. Казначеєв          
                                                                                               І.Д.Компанієць