Справа № 344/7747/15-ц 
Провадження № 22-ц/4808/701/23
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Барков В. М. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

       Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Баркова В. М.,
суддів                         Девляшевського В. А.,
       Мальцевої Є. Є.,
секретар                 Мельник О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - адвоката Демарчук Наталі Олександрівни на рішення Івано-Франківського міського суду від 23 березня 2023 року в складі судді Пастернак І. А., ухвалене в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, повний текст якого складено 30 березня 2023 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2012 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.
Позов мотивовано тим, що відповідно до кредитного договору №IFIWGA00000250 від 16 січня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 383 800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 січня 2028 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 18 січня 2008 року укладено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 101,5 кв.м, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 . Відповідно до статті 6 Закону України «Про іпотеку» іпотека за цим договором поширюється і на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки. Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту утворилася заборгованість.
Посилаючись на вказані обставини, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати дійсним договір іпотеки №б/н від 18 січня 2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 . У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №IFIWGA00000250 від 16 січня 2008 року в сумі 1 582 752,62 грн. звернути стягнення на будинок загальною площею 101,5 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України в Івано-Франківській області (том 1, а.с.3-4).
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2016 року позов задоволено частково. 
Визнано дійсним договір іпотеки від 18 січня 2008 року, укладений між ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . 
Звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 101,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №IFIWGA00000250 від 16 січня 2008 року в сумі 1 582 752,62 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в розмірі 325 995,56 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 472 301,12 грн., 7 968,41 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в розмірі 776 487,53 грн. шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, встановивши початкову ціну для реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. 
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено (том 2, а.с.54-59).
Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2016 року скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2016 року в частині відмови ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у задоволенні вимог про отриманням витягу з Державного реєстру кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розміщено предмет іпотеки, та ухвалено в цій частині нове рішення. 
Визнано за ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» право на отримання від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_1 кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований предмет іпотеки за договором іпотеки від 18 січня 2008 року, що укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а саме: будинок загальною площею 101,5 кв.м, який розташований по АДРЕСА_2 , вартість якого відповідно до п. 35.5 іпотечного договору становить 505 000,00 грн. 
У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (том 2, а.с.158-161).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01 листопада 2017 року рішення Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2016 року у частині визнання дійсним договору іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції (том 2 а.с.206-209).
У ході нового розгляду справи представник позивача подав заяви про зміну позовних вимог, в яких просив, залишити без розгляду позовні вимоги в частині звернення стягнення та позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 . Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №IFIWGA00000250 від 16 січня 2008 року у розмірі 943 032,65 грн. та судові витрати (том 2 а.с.247-248, том 3 а.с. 41-42, 68-69).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині про звернення стягнення на предмет іпотеки та позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 - залишено без розгляду. 
Прийнято до розгляду подану 06 січня 2021 року заяву про зміну позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №IFIWGA00000250 від 16 січня 2008 року у розмірі 943 032,65 грн. та судових витрат (том 3 а.с.79).
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 березня 2023 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №IFIWGA00000250 від 16 січня 2008 року в сумі 427 012,75 грн., з яких: 317 915,56 грн. заборгованість за кредитом, 88 513, 25 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 17 січня 2008 року по 20 жовтня 2008 року, 250,00 грн. штраф (фіксована частина) та 20 333,94 грн. штраф (процентна складова).
Також з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто 1 457,60 грн. судового збору.
У решті вимог позову відмовлено (том 3, а.с.210-213).
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у стягнення заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення відсотків задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (у даному випадку розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Однак, суд першої інстанції не встановили розмір заборгованості відповідача за відсотками за період з 26 жовтня 2008 року по 03 квітня 2012 року, виходячи із відсотковою ставкою, узгодженої сторонами кредитного договору та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у вказаній частині у повному обсязі. При цьому не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №202/3628/20, від 23 січня 2018 року у справі №755/7704/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі №159/2146/15-ц, від 04 листопада 2020 року у справі №534/1072/18-ц.
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_1  - адвокат Тарновський Г. М.  зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З огляду на зміст апеляційної скарги та її прохальну частину рішення суду першої інстанції переглядається в апеляційному порядку лише в частині відмови у стягненні відсотків за період з 26 жовтня 2008 року по 03 квітня 2012 року.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» адвоката Рокетську С. В., яка просила скаргу задовольнити, пояснення представника відповідача адвоката Тарновського Г. М., який просив залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та позовні вимоги в цій частині задовольнити частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 16 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № IFIWGA00000250 (том 1 а.с. 7-9). 
Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 договору банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу або перерахування на рахунок, зазначений у п.8.1 договору. Позичальник доручив банку здійснювати погашення заборгованості за цим кредитним договором у передбачені ним строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку позичальника, що відповідає платіжній картці, яка емітована ПриватБанком.
Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти на строк з 16 січня 2008 року по 16 січня 2028 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 383 800,00 грн. на наступні цілі: у розмірі 303 000,00 грн. на покращення житлових умов, а також у розмірі 80 800,00 грн. на сплату страхових платежів у випадках згідно порядку, передбачених пукатими 2.1.3., 2.2.7 договору зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору.
Згідно з наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунком станом на 03 квітня 2012 року у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором № IFIWGA00000250 в розмірі 943 032,65 грн., з яких: 317 915,56 грн. - заборгованість за кредитом, 290 298,35 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4 855,56 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 284 818,77 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина) та 44 894,41 грн. штраф (процентна складова). При цьому з розрахунку вбачається, що з 26 жовтня 2008 року банком здійснено нарахування відсотків за відсотковою ставкою 18,12 % річних, а з 01 лютого 2009 року - за 27,48 % річних (том 1 а.с. 6).
Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», крім інших складових кредитної заборгованості, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитними коштами, які нараховані, в тому числі за підвищеною відсотковою ставкою. 
Частково задовольняючи позов у частині вимоги про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування позивачем у період з 26 жовтня 2008 року по 03 квітня 2012 року відсотків за користування кредитом за ставкою 18,12 % річних та 27,48 % річних не ґрунтується на умовах кредитного договору та нормах чинного законодавства. А тому суд вважав, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по відсотках за користування кредитом лише за період з 17 січня 2008 року по 26 жовтня 2008 року у розмірі 88 513,25 грн. 
Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можна.
Відповідно до частин першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За частиною першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини третьої статті 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16, від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 202/3628/20 (провадження № 61-9598св21).
За правилами частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинної на час укладення кредитного договору) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.
Матеріалами справи підтверджується, що 16 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IFIWGA00000250, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 383 800,00 грн. зі сплатою 16,08 % річних.
За змістом положень пункту 2.3.1. кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого Національним банком України на момент укладення цього договору; зміні облікової ставки Національного банку України; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу у чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищезазначеному порядку можливо у границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка Національного банку України, розміру відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.
Суд першої інстанції встановив, що з 26 жовтня 2008 року банк змінив розмір відсоткової ставки з 16,08 % до 18,12 % річних. 
Проте, в матеріалах справи відсутні докази надсилання позичальникові письмового повідомлення про зміну процентної ставки.
Відповідно до частин першої, третьої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Підвищення процентної ставки з 01 лютого 2009 року до 27,48 % річних відбулося після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» (10 січня 2009 року).
З огляду на те, що сторони не дійшли згоди щодо підвищення процентної ставки з 26 жовтня 2008 року до 18,12 % річних, з 01 лютого 2009 року до 27,48 % річних, то суд першої інстанції дійшов правильно висновку про те, що банк помилково нараховував суму заборгованості за відсотками за період з 26 жовтня 2008 року до 03 квітня 2012 року з урахуванням підвищеної процентної ставки, яка із позичальником не погоджувалася.
Таким чином, оскільки відповідно до умов укладеного договору, відповідач зобов`язався сплачувати 16,08% річних за користування кредитом і оскільки сторони письмово не погоджували збільшення відсоткової ставки, розрахунок заборгованості по сплаті процентів необхідно проводити виходячи саме з цієї ставки річних з моменту їх збільшення, тобто з 26 жовтня 2008 року й до 03 квітня 2012 року, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
З розрахунку заборгованості (том 1 а.с. 6) вбачається, що за період дії процентної ставки 18,12 % річних з 26 жовтня 2008 року по 31 січня 2009 року заборгованість із сплати процентів складає 12 099 грн. 31 коп. (колонка 11 розрахунку: 24 133 грн. 30 коп. - 12 033 грн. 99 коп. = 12 099 грн. 31 коп.). Отже, в перерахунку на 16,08% річних заборгованість за процентами за цей період складатиме 10 737 грн. 14 коп. (16,08% * 12 099 грн. 31 коп. / 18,12% = 10 737 грн. 14 коп.).
За період дії процентної ставки 27,48 % річних з 01 лютого 2009 року по 03 квітня 2012 року заборгованість із сплати процентів складає 266 165 грн. 05 коп. (колонка 11 розрахунку: 290 298 грн. 35 коп. - 24 133 грн. 30 коп. = 266 165 грн. 05 коп.). Отже, в перерахунку на 16,08% річних заборгованість за процентами за цей період складатиме 155 747 грн. 23 коп. (16,08% * 266 165 грн. 05 коп. / 27,48% = 155 747 грн. 23 коп.).
Загальна заборгованість за процентами за період з 26 жовтня 2008 року по 03 квітня 2012 року складає 166 484 грн. 37 коп. (10 737 грн. 14 коп. + 155 747 грн. 23 коп.), яка й підлягає стягненню на користь позивача.
З інших підстав рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання до суду першої інстанції позовної заяви, позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 219 грн. (том 1 а.с. 2). За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 026 грн. 78 коп. (том 4 а.с. 5, 18).
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (заявлено вимоги на суму 943 032 грн. 65 коп., а задоволено в розмірі 166 484 грн. 37 коп., з відповідача на користь позивача необхідно достягнути частину сплаченого судового збору у розмірі 568 грн. 29 коп. (3 219 грн. х 166 484 грн. 37 коп. / 943 032 грн. 65 коп.) за подачу позову до суду першої інстанції та стягнути 1 810 грн. 91 коп. - за подачу апеляційної скарги (3 026 грн. 78 коп. х 166 484 грн. 37 коп. / 943 032 грн. 65 коп.).
Враховуючи викладене, судове рішення в частині відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості за процентами підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову в цій частині.
Керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - адвоката Демарчук Наталі Олександрівни - задовольнити.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 23 березня 2023 року в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом за період з 26 жовтня 2008 року по 03 квітня 2012 року - скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з процентів за користування кредитом за період з 26 жовтня 2008 року по 03 квітня 2012 року - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 21 жовтня 2008 року по 03 квітня 2012 року в розмірі 166 484 (сто шістдесят шість тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 37 коп., а також достягнути у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви 568 (п`ятсот шістдесят вісім) грн. 29 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги 1 810 (одну тисячу вісімсот десять) грн. 91 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 12 липня 2023 року.

Судді                                                        В. М. Барков

       В. А. Девляшевський

       Є. Є. Мальцева