УХВАЛА

14 серпня 2023 року 
м. Київ
справа №200/3305/22
провадження № К/990/26481/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Мацедонської В. Е., Уханенка С. А.,
перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича   про визнання протиправними дій, про визнання такою, що втратила силу постанова приватного виконавця,
в с т а н о в и в :
Приватне акціонерне товариство «Концерн Стирол» звернулося до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка О. В., в якому просило:
визнати такою, що втратила силу виконавчого документу, постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченко О. В. № 59355326 від 13.06.2019 про стягнення основної винагороди виконавця в сумі 146 775,04 грн;
визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченко О. В., пов`язані з використанням поза межами виконавчого провадження постанови № 59355326 від 13.06.2019 про стягнення основної винагороди виконавця, що втратила силу виконавчого документу.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2023 року, позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 КАС України.
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Частиною другою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12 (про залишення позову (заяви) без розгляду), 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. 
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.
Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі №809/487/18 та від 13 липня 2020 року у справі №620/3960/19. Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в Окружним адміністративним судом міста Києва 08 листопада 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 640/25926/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельниченка Олега Володимировича про визнання постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченко О. В. від 13 червня 2019 року про стягнення основної винагороди виконавця в сумі 146775,04 грн такою, що не підлягає застосуванню. Відомостей про прийняття остаточного рішення судом у справі № 640/25926/21 Єдиний державний реєстр судових рішень не містить.
Так, оскаржувана постанова приватного виконавця від 13 червня 2019 прийнята ним в межах виконавчого провадження № 59355326, індивідуальним актом, який вичерпав свою дію та не підлягає застосуванню починаючи з 20 травня 2020 року. В якості підстав для подачі позову вказав, що про порушення своїх прав позивач дізнався 25 січня 2021 року, отримавши від приватного виконавця заяву про порушення провадження про банкротство ПрАТ «Концерн Стирол», поданої на підставі постанови від 13 червня 2019 року ВП № 59355326 про стягнення основної винагороди. 16 серпня 2021 року відповідач вдруге подав заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, що отримана позивачем 25 серпня 2021 року, в якій підставою для кредиторських вимог стала постанова від 13 червня 2019 року про стягнення основної винагороди в межах виконавчого провадження № 59355326.
Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх про те, що підстави позову, наведені у цій справі та у справі  № 640/25926/21 хоча і по іншому сформульовані, проте за своїм змістом є аналогічними - позовні вимоги в цій справі та у справі № 640/25926/21 стосуються питання визнання такою, що не підлягає виконанню, постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченко Олега Володимировича від 13.06.2019 року про стягнення основної винагороди виконавця в сумі 146 775,04 грн у виконавчому провадженні № 59355326.
За приписами пункту 3 частини першої статі 240 КАС України суд залишає позовну заяву без розгляду якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
За такого правового врегулювання та обставин справи, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залишення позову без розгляду, з огляду на те, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа №640/25926/21 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, як і в цій адміністративній справі.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судами обставини справи. 
Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, залишаючи адміністративний позов без розгляду, вірно застосував положення пункту 3 частини першої статі 240 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої цієї ж статті у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2023 року у справі №200/3305/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Концерн Стирол» до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Олега Володимировича   про визнання протиправними дій, про визнання такою, що втратила силу постанова приватного виконавця.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович

Судді                                                                                                    В. Е. Мацедонська

                                                                                                    С. А. Уханенко