Номер провадження: 22-ц/813/5789/23 
Справа № 520/5343/15-ц
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С. 
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивач – ПАТ «КБ «НАДРА»
відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
заінтересована особа, правонаступник – ТОВ «Консалт Солюшенз»
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 01.06.2020 постановлену суддею Луняченко В.О.,
встановив:
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.05.2016 позов ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з боржників на користь банку заборгованість за договором «Автопакет» в сумі 606 282,66 грн.
       26.02.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «Консалт Солюшенз» укладено договір про відступлення права вимоги.
       За змістом додатку № 1 до ТОВ «Консалт Солюшенз» перейшло право вимоги, зокрема до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором «Автопакет».
       13.05.2020 ТОВ «Консалт Солюшенз» звернулось до Київського районного суду м. Одеси з заявою про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні за виконавчими документами у справі № 520/5343/-15ц.
       Ухвалою Київського районного суду м. Одеси заяву ТОВ «Консалт Солюшенз» задоволено. Замінено стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» його правонаступником ТОВ «Консалт Солюшенз» у справі № 520/5343/15-ц.
       Не погодившись з наведеною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її до апеляційного суду.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
       Так, ОСОБА_1 зазначає, рішення у даній справі, яким було стягнуто заборгованість на користь ПАТ «КБ «НАДРА» було ухвалено Київським районним судом м. Одеси 26.05.2016.
       Наведене рішення набрало законної сили 05.05.2016, тобто строк виконання цього рішення відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» сплинув 05.05.2019. ТОВ «Консалт Солюшенз», звернувшись з заявою про заміну сторону у виконавчому провадженні не звернулось до суду з клопотанням про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання. Крім того, ТОВ «Консалт Солюшенз» набуло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором «Автопакет» 26.02.2020, тобто вже після того, як строк пред`явлення виконавчого листа до виконання вже сплинув. Отже, суд першої інстанції не належним чином дослідив матеріали справи та постановив ухвалу, яка не відповідає приписам чинного законодавства.
       ТОВ «Консалт Солюшенз» в поданому відзиві проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржувану ухвалу залишити без змін.
       Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта та заявника, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
       Встановлено, що 26.05.2016 рішенням Київського районного суду м.Одеси позовні вимоги ПАТ КБ до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» №05/07/2007/840-К/417 від 20.07.2007- задоволені частково, а саме стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ПАТ КБ «Надра» ( ідентифікаційний код 20025456) заборгованість за договором за договором «Автопакет» №05/07/2007/840-К/417 від 20.07.2007 у розмірі 606282, з яких заборгованість за тілом кредиту 13151,42 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 328209,44 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 10502,41 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 262100,22 гривень, неустойка у вигляді пені за прострочення кредиту та штрафу за порушення умов кредитного договору у загальної сумі 15973 грн., та стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в дохід держави 3654,00 гривень.
26.02.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я М. та зареєстрованим в реєстрі за № 99, за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пені, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.
За змістом Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 (копія - додаток № 3) до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за договором «Автопакет» №05/07/2007/840-К/417 від 20.07.2007 ТОВ «Консталт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 568 700,27 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020. Таким чином, ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло прав кредитора у зобов`язаннях, кредитором у яких був ПАТ «КБ «НАДРА».
Заяву до суду ТОВ «Консалт Солюшенс» подав 13.05.2020.
Задовольняючи заяву, суд виходив з того, що заявник є правонаступником кредитора у правовідносинах із боржниками, і висновок суду по суті відповідає обставинам справи. 
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі за змістом – ЦК України) визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків – є договори та інші правочини.
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Водночас заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові ВП ВС від 08.02.2022 у справі №2-7763/10 зазначено, що процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. 
Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість). Отже, наведене в ухвалі Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у цій справі тлумачення стосується лише ситуації, коли виконавче провадження відкрите як юридичний процес, а його сторони набули відповідних прав як сторони відкритого виконавчого провадження. Щодо вчинення інших дій у межах виконавчого провадження, передбачених Законом про виконавче провадження, то процесуальні дії конкретного процесу не можуть здійснюватися поза межами цього процесу, а тому такі дії як процесуальні можуть здійснюватися лише в межах відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу. Якщо законом передбачена можливість здійснення інших дій сторін судового процесу, пов`язаних зі здійсненням виконавчого провадження, то для таких дій набуття статусу сторони відкритого виконавчого провадження не вимагається, як-от для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України.
Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється саме для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом.
При вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження підлягає встановленню, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Отже з огляду на те, що у цій справі не вирішується питання заміни сторони виконавчого провадження, а вирішується питання правонаступництва стягувача, при цьому питання дотримання строків підлягає вирішенню на наступних стадіях реалізації рішення, то доводи апеляційної скарги про неможливість вчинення таких дій через пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання підставою скасування ухвали суду бути не можуть. 
Стягувач як правонаступник має потенційну можливість отримати право на поновлення строку на пред`явлення листа до виконання, проте у разі не вирішення питання про його статус правонаступника позбавлений права порушити таке питання. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для заміни сторони ПАТ «КБ Надра», на користь якого постановлено судове рішення, оскільки без заміни сторони стягувача ТОВ «Консалт Солюшенс» як правонаступник позбавлене процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Заява ТОВ «Консалт Солюшенс» містить вимогу щодо заміни стягувача правонаступником, а тому слід зазначити про те, що у таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи те, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи на виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. У правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства — ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
По суті фактичних обставин справи відбувається заміна стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, тому зазначення заявником про виконавче провадження є помилковим. Враховуючи доповнення ухвали суду висновками та необхідність уточнення предмету заміни, ухвала суду підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної та резолютивної частини ухвали в редакції цієї постанови. В решті підлягає залишенню без змін.
Доводи апеляційної скарги про недійсність переданої вимоги не можуть бути предметом оцінки в межах заміни стягувача, прав боржника не порушують.
Доводи апеляційної скарги про те, що врахуванню підлягають висновки ВП ВС від 08.02.2022 у справі 2-7763/10, підставою скасування ухвали суду бути не можуть, оскільки по суті поданої заяви та стадії справи є заявою про заміну стягувача у виконавчому документі, що не суперечить відповідним висновкам. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 01.06.2020 змінити, виклавши мотивувальну та резолютивну частину в редакції цієї постанови.
Замінити сторону стягувача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра Банк» (код ЄДРПОУ 20025456) правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» ( код ЄДРПОУ 42251700 м.Одеса, вул. Пушкінська, 36 ) у виконавчому листі у справі №520/5343/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В решті ухвалу залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 25.08.2023 

Головуючий:                                        Є.С. Сєвєрова 

Судді:                                                 Л.М.  Вадовська 

О.С. Комлева