КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 липня 2023року місто Київ
Справа № 753/15067/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9691/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
судді-доповідача:                     Желепи О. В.,
суддів:                                        Мазурик О. Ф., Шкоріної О. І.
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року (ухвалене у складі судді Єросової І. Ю.,  інформація про дату складання повного судового рішення відсутня)
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
 
ВСТАНОВИВ
 
У грудні 2022 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за позикою в сумі 12 033 грн. 53 к. з урахуванням 3 % річних від суми заборгованості, нарахованих на суму боргу, станом на день ухвалення рішення. Стягнути з відповідача судовий збір за подання позову у розмірі 992 грн 40 к. та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.
 
Позов обґрунтовував тим, що позивач надав відповідачу під розписку грошові кошти у розмірі 72 000 грн, які ОСОБА_2 мав повернути у строк до 10 жовтня 2022 року. Однак у вказаний строк відповідач кошти у повному обсязі не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Сума коштів у розмірі  12 000 грн залишилась не повернутою.
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року провадження у справі закрито.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 к. та судовий збір у розмірі 992 грн 40 к.
 
Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 25 квітня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 к. та судового збору у розмірі 992 грн 40 к. - скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволені вимог позивача про стягнення судових витрат відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розмір судових витрат стягнутих з відповідача є неспівмірним із ціною позову, складністю справи та обсягом наданих адвокатських послуг. 
Вказує, що справа є не складною та не потребує значного часу на формування правової позиції  та складання позову, крім того представник позивача не приймав участі у судових засіданнях, хоча надані докази передбачають саме представництво позивача в судових засіданнях.
Посилається на те, що провадження у справі закрито у зв`язку з виконанням відповідачем свого зобов`язання та погашення заборгованості, а відповідно до норм чинного законодавства судовий збір та судові витрати стягуються з відповідача у разі задоволення або часткового задоволення позовних вимог.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Зі змісту апеляційнї скарги вбачається, що відповідачем рішення оскаржується лише в частині стягнення судових витрат. 
Таким чином рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року переглядається лише в зазначеній частині, рішення в частині закриття провадження у справі - не переглядається.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, з таких підстав.
 
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати: сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.
На підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги від 15.11.2022 р., додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 15.11.2022 р., звіт про надання правової допомоги, квитанцію про оплату послуг за договором про надання правової допомоги.
Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, а також докази надані позивачем про надання професійної правничої допомоги, суд вважав, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню, шляхом зменшення розміру судових витрат до розміру 5000 грн 00 коп., оскільки заявлена сума у розмірі 9000,00 грн. є неспівмірною із ціною позову, зі складністю справи з даним обсягом адвокатських послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат за кількістю послуг, що надаються адвокатом за договором та фактично виконаних.
 
Дослідивши наявні у справі докази, колегія суддів встановила, що ті обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновки суду, щодо наявності підстав для зменшення витрат на правову допомогу, відповідають таким обставинам та вимогам Закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
 
Даний спір виник у зв`язку з невчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, а тому позивач був змушений звертатись за захистом свого порушеного права до суду. Однак оскільки позивач не є фахівцем у галузі права, останній звернувся за наданням правничої допомоги, що призвело до понесення відповідних витрат.
Представником позивача під час розгляду справи було надано таку правничу допомогу:
- надано юридичну консультацію позивачеві та сформовано правову позицію по справі;
- складено: позовну заяву, клопотання про розподіл судових витрат, відповідь на відзив та заяву про проведення судового засідання без участі сторони.
Вказані дії були необхідними для надання належної та ефективної правової допомоги, а витрати понесені позивачем, підтверджені належними доказами, про що було зазначено судом першої інстанції. 
Крім того, суд першої інстанції врахував заперечення відповідача, щодо розміру витрат на правничу допомогу, та зменшив їх розмір.
Виконання ОСОБА_2 свого зобов`язання перед ОСОБА_3 після звернення останнього до суду та відкриття провадження у справі, не може бути підставою для відмови у стягнені понесених ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу.
 
Колегія суддів дійшла висновку, про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та вважає розмір присуджених витрат на правничу допомогу 5 000 грн. обґрунтованим з огляду на кількість складених адвокатом позивача процесуальних документів до закриття провадження.
 
Щодо стягнення судового збору, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем виконано свої боргові зобов`язання лише після пред`явлення позову.
Таким чином судом правомірно вирішено питання щодо стягнення судового збору на користь позивача саме з відповідача.
Рішення суду в частині розподілу судом першої інстанції судових витрат ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача залишається без задоволення.
 
У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375,381-384, ЦПК України, апеляційний суд
 
ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2  -  залишити без задоволення.
 
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу та судового збору залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України
 
Повний текст постанови складено 10 липня 2023 року.

Суддя доповідач:	О. В. Желепа	
Судді:	О. Ф. Мазурик	
 	О. І. Шкоріна