КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 жовтня 2023 року місто Київ
Справа № 760/3184/23
Апеляційне провадження № 33/824/4410/2023
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О. В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року 
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення
 
ВСТАНОВИВ
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №462550 від 26.01.2023, ОСОБА_1 , 26.01.2023 о 13 год. 05 хв. в м. Києві по пр. Повітрофлотському, 19, керуючи автомобілем марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутньому напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.3 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
 
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.03.2023 року ОСОБА_1   визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) грн в дохід держави. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 к.
 
Не погоджуючись з такою постановою, ОСОБА_1 25 серпня 2023 року, згідно поштової відмітки, направив через Солом`янський районний суд апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду містка Києва від 27.03.2023 року та закрити провадження у справі; стягнути з Управляння патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір.
 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що фактичні обставини справи зазначені в протоколі не відповідають дійсності. Вказує, що вони з водієм автомобіля «Фольксваген Гольф» одночасно перестроювались в другу смугу, і саме водій «Фольксваген Гольф» мав надати перевагу, оскільки за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
Вказує, що зазначав про ці обставини працівникам патрульної поліції та зазначив про це в своїх поясненнях, однак ні працівники поліції ні суд не прийняли вказані пояснення до уваги. 
Посилається на те, що суд першої інстанції неповно досліди всі докази у справі, оскільки не викликав у судове засідання ОСОБА_1 та не надав йому змоги висловити свої аргументи та заперечення.
 
До апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не було відомо про розгляд справи, оскільки суд не сповістив його про дату, час та місце судового засідання, крім того не надіслав на адресу ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови. Про наявність постанови стало відомо лише 29 травня 2023 року через додаток «Дія Сіті».
Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.
 
Вирішуючи питання про поновлення строку, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Зазначені скаржником  причини пропуску строку суд визнає поважними з огляду на наступне.
Згідно судової повістки від 20.02.2023 року ОСОБА_1 направлялась судова повістка, разом з тим, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про її вручення.
Згідно повернутого поштового відправлення, копія постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 27.03.2023 року направлялась на адресу ОСОБА_1 , однак повернута у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Таким чином, скаржник не був сповіщений про розгляд справи належним чином.
06 червня 2023 року ОСОБА_1 направив безпосередньо на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, однак вона була повернута апеляційним судом через недотримання вимог ст. 294 КУпАП.
З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`нського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року, як такий, що пропущений з поважних причин.
 
У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 27.03.2023.
 
Враховуючи положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАПУкраїни ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним право-порушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесені постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
 
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
 
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення суд виходив з того, що дослідивши матеріали адміністративної справи, схему ДТП, пояснення, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження у зібраних та досліджених в судовому засіданні письмових доказах.
 
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
 
Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №462550 від 26.01.2023, ОСОБА_1 , 26.01.2023 о 13 год. 05 хв. в м. Києві по пр. Повітрофлотському, 19, керуючи автомобілем марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутньому напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.3 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
 
Згідно пояснень ОСОБА_2 , він 26.01.2023 року о 13 год. 05 хв. керуючи автомобілем Фольцваген Гольф д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по Повітрофлотському проспекту їхав прямо в середній смузі руху з швидкістю приблизно 35-40 км/год. Раптом з правої смуги руху, порушуючи правила перестроювання, намагаючись його «підрізати» виїхав автомобіль Шкода Скала д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору з наліпкою таксі Воlt та пошкодив автомобіль з правого боку (крило та бампер). 
 
Згідно пояснень ОСОБА_1 він 26.01.2023 року о 13 год. 05 хв. керуючи автомобілем Шкода Скала д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по Повітрофлотському проспекту їхав в першій смузі, потім перестроювався в другу і вже на другій смузі його вдарило в заднє ліве крило авто НОМЕР_2 , яке перестроювалось з третьої в другу, авто ОСОБА_1 вже було попереду авто ОСОБА_2 коли відбулось зіткнення. Себе винним не вважає.
 
Зі схеми місця ДТП встановлено, що місце зіткнення відбулось у другій смузі. Після зіткнення автомобіль «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 розташований посередині першої та другої смуг руху, в той час як автомобіль «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_2 повністю розташований в другій смузі.
Схема місця ДТП не містить заперечень водіїв щодо її складання.
 
Відповідно до п. 2.3. б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пункт 10.1 ПДР України встановлює, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до  п. 10.3.  Правил дорожнього руху України уразі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
 
Матеріали справи не містять доказів того, що водій ОСОБА_2 рухався саме в третій смузі та здійснював перестроювання в другу смугу одночасно з водієм ОСОБА_1 , який рухався в першій смузі. 
Схема місця ДТП також не підтверджує такі обставини.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що саме дії водія ОСОБА_2 призвели до ДТП, не заслуговують на увагу, оскільки такі твердження не підтверджені жодним належним доказом. Крім того, протокол на місці вчинення ДТП, з урахуванням всіх обставин, складено саме на водія   ОСОБА_1 .
 
Апеляційний суд звертає увагу, що розгляд справ у суді відбувається за принципом змагальності, який полягає в тому, що особи, які беруть участь у провадженні, здійснюють захист своїх прав шляхом подання доказів на підтвердження свої доводів. Апеляційний суд за власної ініціативи не має повноважень самостійно збирати докази.
За відсутності доказів, що спростовують вину водія ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 27.03.2023 року.
Доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом першої інстанції докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність винни ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,  суд
ПОСТАНОВИВ
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.
 
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`нського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року.
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
 
Постанову Солом`нського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року -залишити без змін.
 
Постанова  набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Суддя  
Київського апеляційного суду                                                                 О.В. Желепа