ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          29 червня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/18311/22	

Головуючий суддя І інстанції – Неклеса О.М.

 Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу    Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року в адміністративній справі №160/18311/22 за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся  до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому просив:  
- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо відмови громадянину Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання;
- скасувати рішення Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №115 від 30 серпня 2022 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, що видане громадянину Туреччини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти рішення про видачу посвідки на тимчасове проживання громадянину Туреччини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно поданих ним документів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1   було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №115 від 30.08.2022 р. про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, що видане громадянину Туреччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву-анкету ОСОБА_1 про обмін посвідки на тимчасове проживання від 20.08.2022 р., з урахуванням висновків суду та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
В іншій частині позову було відмовлено. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що прийняття оскаржуваного рішення 30.08 2022 року за №12031300015522 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання відносно гр. Туреччини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прямо передбачено нормою підпункту 3 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 № 322, а отже останнє не може бути визнано таким що є протиправним.
Відзив від позивача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином Турецької Республіки, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією паспорта позивача № НОМЕР_2 від 03.12.2019 р. 
Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання №19/25198 від 23.10.2021 р. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
20.08.2022 р. ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою-анкетою (№105127720) про обмін посвідки про тимчасове проживання у зв`язку з закінченням строку дії.
30.08.2022 р. за результатами розгляду вищезазначеної заяви ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення за №115 про відмову в оформленні (видачі) позивачу посвідки про тимчасове проживання на підставі п.п. 3 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 р.
У відповідь на адвокатський запит представника позивача стосовно роз`яснення підстав для прийняття вказаного вище рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надано лист, в якому зазначено, що в міжнародному свідоцтві про шлюб в графі місце та дата народження дружини позивача – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) міститься запис «Дніпропетровськ Україна», однак ця інформація не підтверджена та не відповідає дійсності, оскільки в паспорті громадянина України зазначено, що ОСОБА_4 народилася в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області.
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги,  суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення про відмову в оформленні (видачі) позивачу посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 3 пункту 63 Порядку № 322 діяв з порушенням норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, визначено    Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Відповідно до ч. 13 ст.4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.
Згідно  ч. 13 ст. 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".
Відповідно до    статті 5-5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"    іноземець або особа без громадянства подає заяву про оформлення або продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання та відповідні документи, визначені цим Законом та Кабінетом Міністрів України, особисто або через свого представника на підставі довіреності до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.
Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, зобов`язаний надати іноземцю або особі без громадянства чи його представнику опис прийнятих документів з підписом уповноваженої особи, яка їх прийняла, зазначенням її посади, прізвища та імені і дати прийняття документів.
Іноземець або особа без громадянства отримує посвідку на тимчасове проживання особисто.
Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 р.    затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 року (далі - Порядок №322).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 322, посвідка на тимчасове проживання  є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Відповідно до пункту 7 Порядку №322, обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання.
Згідно з пунктами 9, 11, 12 Порядку №322, оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обмін посвідки здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (далі - Центр)
Внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) здійснюється з використанням відомчої інформаційної системи ДМС.
Для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС.
Пунктом 14 Порядку №322 передбачено, що ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном.
Доступ до зазначеної інформації здійснюється з дотриманням вимог    Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах".
У разі відсутності можливості надання ДМС прямого доступу до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, чи надіслання запитів у електронній формі захищеними каналами зв`язку отримання відомостей про особу здійснюється шляхом надсилання запитів та надання відповідей на них у паперовій формі.
Відповідно до пунктів 19 - 21 Порядку №322, у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.
Керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС визначає працівників, які виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет та видачі посвідки, і працівників, які виконують функції з оформлення посвідки (розгляд заяви-анкети, ідентифікація особи та прийняття рішення).
Керівник уповноваженого суб`єкта визначає осіб, які в межах повноважень, установлених законом, отримують доступ до інформаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, власником або розпорядником яких є ДМС, є матеріально відповідальними особами та виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет і видачі посвідки.
Працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.
Згідно з пунктами 35, 38 Порядку №322, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів.
Після прийняття рішення про оформлення посвідки або відмову в її оформленні матеріали формуються в окрему справу, яка зберігається протягом 15 років.
Для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають документи, передбачені у пункті 39 Порядку №322.
Відповідно до п. 37 Порядку №322, рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.
Відповідно до п.п. 40, 41, 42, 45 Порядку №322, у разі коли обмін посвідки здійснюється у зв`язку із закінченням строку її дії, додатково подаються документи, зазначені у пункті 33 цього Порядку.
Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 35 і 36 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.
Рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.
Після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.
Підпунктом 3 пункту 61 Порядку №322 визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, зокрема, у разі, коли дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови в оформленні посвідки на тимчасове проживання були висновки міграційного органу щодо того, що в міжнародному свідоцтві про шлюб в графі місце та дата народження дружини позивача – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) міститься запис «Дніпропетровськ Україна», однак ця інформація не підтверджена та не відповідає дійсності, оскільки в паспорті громадянина України зазначено, що ОСОБА_4 народилася в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області.
Однак, доказів того, що наведена обставина впливає на можливість невідповідності наведеної особи дружині позивача, відповідачем до суду подано не було. 
Крім того, доказів розірвання такого шлюбу або втрати (позбавлення) ОСОБА_4 громадянства України сторонами до суду подано  не було.
Поряд з вказаним, з матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що позивача було документовано посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_3 від 07.10.2021 р. на підставі шлюбу з громадянкою України – ОСОБА_4 .
Таким чином, з огляду на наведені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення про відмову в оформленні (видачі) позивачу посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 3 пункту 63 Порядку № 322 діяв з порушенням норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст.  ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року в адміністративній справі №160/18311/22 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених    ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко