Справа № 153/1851/21
Провадження № 22-ц/801/32/2023
Провадження № 22-ц/801/33/2023
Категорія: 21
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т.В.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року	Справа № 153/1851/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.
Секретар: Литвин С. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 09 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог – Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,
Рішення ухвалила суддя Гаврилюк Т. В.
Рішення ухвалено об 11:39 год у м. Ямпіль Вінницької області
Дата складення повного тексту рішення – 11 серпня 2022 року
та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на додаткове рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог – Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,
Додаткове рішення ухвалив суддя Швець Р. В.
Додаткове рішення ухвалено у м. Ямпіль Вінницької області
Дата складення повного тексту додаткового рішення – 26 серпня 2022 року

Встановив:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги наступним. 
ОСОБА_1 є власником житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 228,8 кв.м та земельної ділянки площею 0,0761 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 . Сусіднє будинковолодіння по АДРЕСА_2 площею 0,0621 га належить ОСОБА_2 . На даній земельній ділянці попереднім власником ОСОБА_3 була самочинно збудована будівля бару. Позивач вважає, що «Бар» збудований з істотним порушенням будівельних норм, без дотримання меж, без зміни цільового призначення земельної ділянки, що відповідно порушує її права, тому вона звертається до суду з даним позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення споруди, яка не відповідає нормам індивідуального житлового приміщення. Будівельний паспорт на будівництво об`єкта торгівлі (магазину-кафе) по АДРЕСА_2 відділом містобудування та архітектури райдержадміністрації не видавався. Разом з тим, було погоджено паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 , забудовник ОСОБА_3 . Тому декларація про готовність об`єкта до експлуатації вищезазначеної будівлі та прийняття відповідного рішення виконавчим комітетом Ямпільського району Вінницької області від 28 лютого 2012 року про її затвердження суперечить будівельному паспорту, який погоджений лише 04 серпня 2015 року. На даний час будівля використовується відповідачем як підприємство по очищенню води, яке побудоване з порушенням пожежних норм, відповідно створює пожежну небезпеку для її будинку, який знаходиться на сусідній земельній ділянці. Вважаючи свої права, як власника сусіднього домоволодіння, порушеними, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. 
Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 09 серпня 2022 року у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог – Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відмовлено. 
15 серпня 2022 року відповідач ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про відшкодування судових витрат в розмірі 20 000,00 грн. на професійну правничу допомогу адвоката на його користь з ОСОБА_1 . 
В обґрунтування заяви зазначив, що у зв`язку із розглядом даної цивільної справи, він поніс судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 20 000,00 грн., про що до закінчення судових дебатів у справі він зробив відповідну заяву. Доказами понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 20 000 грн. є договір про надання правової допомоги № 131 від 31 грудня 2021 року, укладений між ним та адвокатом Вітвіцьким О. Ю., розрахунок № 35 наданих послуг та виконаної роботи адвокатом від 12 серпня 2022 року і квитанція № 35 від 15 серпня 2022 року, яка підтверджує здійснену ним оплату коштів адвокату у розмірі 20 000,00 грн. на виконання умов договору про надання правової допомоги № 131 від 31 грудня 2021 року.
Додатковим рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2022 року заяву відповідача ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень.
У задоволенні іншої частини вимог щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.
Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду, у якій просить скасувати рішення Ямпільського районного суду від 09 серпня 2022 року та винести нове, яким задовільнити її позовні вимоги у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що фактично відмова суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог базується на двох підставах: недоведеності позовних вимог позивачем та наявністю ухвали Вищого адміністративного суду України від 09 листопада 2016 року по справі № 802/3773/15-а за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дії ІДБК у Вінницькій області щодо проведення реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації – будівлі-бару по АДРЕСА_2 , скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення виконавчого комітету Ямпільської міської ради «Про затвердження декларації про готовність об`єкта до експлуатації та оформлення права приватної власності на будівлю бару ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 », скасування свідоцтва про право власності та рішення реєстратора КП «Ямпільське РБТІ» від 12 березня 2012 року про державну реєстрацію. Однак судом першої інстанції не враховано, що підставою відмови у задоволені позовних вимог у адміністративній справі № 802/3773/15-а є те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, оскільки у вказаній справі саме по собі оскарження актів індивідуальної дії не є ефективним захистом прав ОСОБА_1 , отже судовими інстанціями не досліджувались самі факти наявності чи відсутності порушення будівельно-технічних, пожежних норм. 
Також зазначила, що посилання суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог спростовується доданими до апеляційної скарги документами, а саме копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 030528 від 18 листопада 2010 року, згідно абрису якого зазначено розміри будівлі та її розташування щодо меж земельної ділянки і розташовані будівлі площею, 0073 та 0,0078 кв. м.; копією листа № 4511 від 15 вересня 2015 року Державної служби України з надзвичайних ситуацій ГУ ДСНС України у Вінницькій області, згідно якого експертиза приватного магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 Ямпільським районним сектором не проводилась, чи розроблено проектно-кошторисну документацію не відомо; копією акту постійної комісії з вирішення питань житлово-комунального господарства Ямпільської міської територіальної громади, створеної розпорядженням міського голови № 89 від 02 квітня 2021 року, яким безспірно встановлено, що відстань від будівлі бару до межі земельної ділянки ОСОБА_1 зі сторони вулиці становить 39 см, а з тильної сторони 132 см. Найменша відстань між будинком ОСОБА_1 і будівлею бару – 36,8 см. Комісія дійшла висновку рекомендувати звернутись до органу державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, які надавали декларацію на будівництво даного «Кафе», « ОСОБА_4 » чи «Бару-магазину», та іншими документами.
Враховуючи такі обставини, позивач вважає позовні вимоги доведеними, а рішення суду першої інстанції незаконним та не обґрунтованим, таким що підлягає скасуванню.
Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на додаткове рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2022 року, у якій просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката та стягнути на його користь з позивача понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом цивільної справи № 153/1851/21, на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20 000,00 грн.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що відповідно до п. 4 договору про надання правової допомоги № 131 від 31 грудня 2021 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Вітвіцьким О. Ю, сторони погодили, що гонорар адвокату сплачується одноразово у фіксованому розмірі 20 000,00 грн. Оплата наданих послуг підтверджується квитанцією та не змінюється в залежності від обсягу послуг і витраченого адвокатом часу. Вказує, що відповідно до положення викладеного в постанові КАС ВС від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений в договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, якщо інше не зазначене у договорі.
Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому заперечує проти задоволення її апеляційної скарги на рішення суду, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що позивачем дійсно не подані належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач жодним чином не порушує її права. Просить також стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 100,00 грн., згідно розрахунку зазначеного у відзиві.
Третя особа відзив на апеляційну скаргу позивача не надала.
Учасники справи не надали відзив на апеляційну скаргу відповідача на додаткове рішення суду.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і її представник - адвокат Дмитрійчук А. А. підтримали свою апеляційну скаргу, просять її задовольнити і просять залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на додаткове рішення суду.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Якименко К. В. підтримав апеляційну скаргу відповідача на додаткове рішення суду і просить задовольнити її; апеляційну скаргу позивача просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник третьої особи Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району у судове засідання не з`явився, надіслав лист, у якому просив розглянути справу у його відсутність за наявними у справі доказами, поясненнями та вирішити спір у відповідності до норм законодавства. 
Апеляційний суд перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційні скарги сторін до задоволення не підлягають.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23 червня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Поліш Н. І. та укладеного між продавцем ОСОБА_5 і покупцем ОСОБА_1 , ОСОБА_5 передав у власність (продав), а ОСОБА_1 набула у власність (купила) цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці, яка за ствердженням продавця знаходиться у його користуванні (том 1 а. с. 20, 22).
На підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 406788, виданого Відділом земельних ресурсів у Ямпільському районі 24 липня 2007 року на підставі рішення Ямпільської міської ради від 02 липня 2007 року 14 сесії 5 скликання ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0761 га, що розташована у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № 0525610100:01:015:0007. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010810100035 (том 1 а. с. 21).
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 12 березня 2012 року Виконавчим комітетом Ямпільської міської ради, будівля бару загальною площею 55,4 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 . Свідоцтво видане на заміну договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Катрук М. В. 28 листопада 2005 року і видане на підставі рішення виконавчого комітету Ямпільської міської ради від 28 лютого 2012 року за № 43 (том 1 а. с. 23).
Рішенням виконавчого комітету Ямпільського району Вінницької області № 197 від 02 квітня 2009 року надано дозвіл ОСОБА_3 на знесення житлового будинку та на будівництво нового житлового будинку, літньої кухні з гаражем по АДРЕСА_2 (том 1 а. с. 24).
Рішенням № 3145 42 сесії 5 скликання Ямпільської міської ради від 20 квітня 2010 року затверджено технічну документацію по складанню державного акта на право власності на землю ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 ; передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,062 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 ; ухвалено рішення про видачу ОСОБА_3 державного акта на право власності на землю розміром 0,062 га (том 1 а. с. 26).
17 лютого 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області за № ВН 20212025055 зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, де таким об`єктом є будівля бару по АДРЕСА_2 , замовником є: ОСОБА_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 (том 1 а. с. 28-30).
Рішенням Виконавчого комітету Ямпільської міської ради № 43 від 28 лютого 2012 року затверджено декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (ВН 20212025055 від 17 лютого 2012 року) на будівлю бару по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , а також прийнято рішення про оформлення права власності ОСОБА_3 і видачу йому свідоцтва про право власності на будівлю бару по АДРЕСА_2 (том 1 а. с. 31). 
Із акта № 1 від 02 липня 2021 року «Про звернення ОСОБА_1 до міського голови Гаджука С. І. від 25 червня 2021 року № 273/02-10 щодо будівництва та введення в експлуатацію будівлі бару по АДРЕСА_2 » вбачається, що постійною комісією з вирішення питань житлово-комунального господарства Ямпільської міської територіальної громади, створеної розпорядженням міського голови № 89 від 02 квітня 2021 року, виявлено, що будівля бару побудована близько до межі земельної ділянки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Відстань від будівлі бару до межі земельної ділянки ОСОБА_1 зі сторони АДРЕСА_1 становить 39 см., з тильної сторони будівлі бару до межі земельної ділянки ОСОБА_1 – 132 см. Найменша відстань між будинком ОСОБА_1 і будівлею бару – 368 см. Для вирішення конфлікту між сторонами комісія рекомендувала їм звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контрою та нагляду (том 1 а. с. 42).
Згідно відповіді Ямпільської міської ради № 02-10/131 від 05 липня 2021 року, з 2016 року по 2020 рік в протоколах виконавчого комітету Ямпільської міської ради відсутнє рішення, яке скасовує чи змінює рішення виконавчого комітету № 197 від 02 квітня 2009 року (том 1 а. с. 43).
Рішенням № 1404 від 30 жовтня 2020 року 43 сесії 7 скликання Ямпільської міської ради затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки із будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на будівництво та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер 0525610100:01:015:0062 площею 0,0621 га, яка перебуває у власності ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 та зобов`язано ОСОБА_3 зареєструвати право власності на земельну ділянку в розмірі фактичного землекористування площею 0,0621 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер 0525610100:01:015:0062 по АДРЕСА_2 (том 1 а. с. 44).
Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 січня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Горбоконь О. Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 11, продавець ОСОБА_3 передав у власність (продав), а покупець ОСОБА_2 прийняв у власність (купив) земельну ділянку площею 0,0621 га з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер 0525610100:01:015:0062, яка розташована по АДРЕСА_2 (том 1 а. с. 45-46).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 239886952 сформований 06 січня 2021 року) ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення – будівля бару загальною площею 55,4 кв. м., що складається із: приміщення бару літ. «А», огорожі – 1-3 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 06 січня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Горбоконь О. Г. (том 1 а. с. 65).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 239889100 сформований 06 січня 2021 року) ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0621 га кадастровим № 0525610100:01:015:0062, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 січня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Горбоконь О. Г. (том 1 а. с. 66).
У висновку експертів № 7084/7085/7086/22-21 від 28 червня 2023 року за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи у цивільній         справі № 153/1851/21, надані відповіді на поставлені питання: 1. Встановити відповідність виконаних будівельних робіт по об`єкту домоволодіння АДРЕСА_2 (або окремих елементів нерухомого майна, конструкцій, виробів, матеріалів тощо) проектно-технічній документації, не вбачається можливим за відсутності проектно-технічної документації. В ході дослідження встановлено, що відповідно до наданих на дослідження правовстановлюючих документів, а саме Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 1 а. с. 65), технічного паспорта на будівлю бару, виготовленого станом на 27 травня 2021 року КП «Ямпільське районне бюро технічної інвентаризації», досліджувана будівля по АДРЕСА_2 являється будівлею бару літ. «А» зі спорудами допоміжного призначення. За результатами проведеного натурного обстеження 16 травня 2023 року встановлено, що нежитлова будівля бару літ. «А» зі спорудами допоміжного призначення використовується у якості підприємства по очистці води. Аналіз наведеного дає підстави вважати, що досліджувана будівля бару літ. «А» розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не використовується за своїм функціональним призначенням, тобто у якості підприємства харчування. Виконані будівельні роботи про об`єкту домоволодіння АДРЕСА_2 (або окремі елементи нерухомого майна, конструкції, вироби, матеріали тощо) не відповідають вимогам п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 15.2 розділу 15 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», у частині розташування відносно межі із земельною ділянкою, належною на праві власності ОСОБА_1 . Фактичні відстані від найбільш виступаючої конструкції стіни будівлі бару літ. «А» до межі із земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 становлять: від кута будівлі, наближеного до вулиці Замостянської – 0,20 м, від кута будівлі у внутрішній частині двору – 1,20 м. Вимогами п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (дійсні станом на момент спорудження будівлі) та п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» передбачається: «При розміщенні будинків в кварталах, забудова яких історично склалася, для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення».
2. Нежитлова будівля бару літ. «А» із спорудами допоміжного призначення (станом на момент проведення дослідження підприємство по очистці води/бар/кафе) за адресою: АДРЕСА_2 створює перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , належною ОСОБА_1 за невідповідності вимогам нормативних документів, в частині розташування відносно межі із зазначеною земельною ділянкою.
3. У інший спосіб усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивачу ОСОБА_1 , належною їй на праві власності, окрім проведення робіт по реконструкції нежитлової будівлі бару літ. «А» (станом на час проведення дослідження підприємства по очистці води/бар/кафе), розташованої по АДРЕСА_2 , що належить відповідачу по справі ОСОБА_2 , та приведення її у відповідність до вимог нормативних документів, чинних у галузі будівництва України, не можливо.
4. Порівняння вимог наведених нормативних документів, які пред`являються до відстаней розташування будівель відносно будівель, які входять до складу сусідніх домоволодінь, а саме п. 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», із фактичними відстанями розташування досліджуваної будівлі бару літ. «А», 2006 року спорудження, яка за складом конструктивних елементів відноситься до ІІІ ступеня вогнестійкості, відносно житлового будинку літ. «А», 1973 року спорудження, який входить до складу домоволодіння АДРЕСА_1 , який також відноситься до ІІІ ступеня вогнестійкості, дає підстави вважати, що нежитлова будівля бару літ. «А», яка входить до складу домоволодіння АДРЕСА_2 , розміщена із порушеннями вимог наведених нормативних документів, відносно житлового будинку літ. «А», який входить до складу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належного на праві власності ОСОБА_1 .. Відповідно до наведених вимог п. 15.2.2. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» протипожежна відстань між будівлями даного ступеня вогнестійкості повинна становити не менше 8,0 м. Фактичні відстані від найбільш виступаючої конструкції стіни будівлі бару літ. «А» до стіни житлового будинку літ. «А», який входить до складу сусіднього домоволодіння АДРЕСА_1 становлять: 4,13 м та 4,46 м.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт порушення прав та законних інтересів позивача, а надані позивачем на підтвердження своїх вимог докази не є беззаперечним доказом того, що відповідач перешкоджає їй у користуванні земельною ділянкою, оскільки зі змісту акта № 753-ПП перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 21 липня 2015 року вбачається, що будь-яких порушень будівельних норм, державних стандартів і правил при будівництві приміщення бару не встановлено, що спростовує твердження позивача щодо порушення будівельних та пожежних норм і правил під час будівництва нежитлового приміщення бару. Також адміністративним судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій в адміністративній справі № 802/3773/15-а за позовом ОСОБА_1 підтверджено законність будівництва та оформлення права приватної власності на будівлю бару за ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 і не встановлено факту порушень будівельних чи протипожежних норм і правил, на що позивач посилалася у своєму позові в обґрунтування позовних вимог. Будь-яких інших доказів щодо перешкоджання відповідачем ОСОБА_2 у користуванні позивачу належною їй на праві власності земельною ділянкою, позивач у своєму позові не зазначила та не надала їх.
Із таким висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову можна погодитися, виходячи із наступного.
Згідно положень статтей 21, 24, 41 Конституції України, статті 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав.
Відповідно до частини 2 статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
У відповідності до вимог пункту «г» частини 1 статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).  Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (частини 1, 2 статті 103 ЗК України).
Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (частина 1 статті 153 ЗК України).
Кожен із сторін по справі є власником земельної ділянки: позивач ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку площею 0,0761 га по АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 має у власності земельну ділянку площею 0,0621 га по АДРЕСА_2 (том 1 а. с. 45-46).
Сторони по справі є власниками суміжних земельних ділянок, а також власниками будівель, зведених на цих земельних ділянках, зокрема позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями, а відповідач є власником нежитлового приміщення – будівлі бару.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник здійснює право власності шляхом володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За правилами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Заявивши позов про усунення перешкод у користування земельною ділянкою, позивач обґрунтувала його тим, що приміщення бару, належного відповідачу, збудовано з істотним відхиленням від проекту, тобто з істотним порушенням будівельних норм, без дотримання меж, без зміни цільового призначення земельної ділянки, що порушує її права. Дана будівля використовується відповідачем як підприємство по очищенню води, яке побудоване з порушенням пожежних норм, без дотримання необхідних пожежних відстаней між об`єктами громадського призначення до сусідніх будівель в залежності від їхнього ступеня вогнестійкості. Це приміщення бару прийняте в експлуатацію на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, рішенням виконавчого комітету Ямпільської міської ради, без належних документів, з порушенням пожежних норм, що створює пожежну небезпеку до її будинковолодіння та порушує її права як власника суміжної земельної ділянки і становить небезпеку для життя (том 1 а. с. 1-14).
При цьому у позові вона не зазначила доказів на підтвердження таких обґрунтувань та не надала доказів у підтвердження тих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог. 
Відповідно частини 3 до статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні (пункт 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) (пункт 8). 
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України – допустимість доказів). 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Цивільний процесуальний кодекс України прямо закріплює низку обов`язків учасників процесу у сфері доказування, до яких належать:
- сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК);
- подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК);
- надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні (п. 5 ч. 2 ст. 43 ЦПК).
Положення статті 81 ЦПК України відображають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін. У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист. При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі.
Як свідчать матеріали справи вони не містять доказової бази, необхідної для належного встановлення обставин справи, а саме того, що належна відповідачу нежитлова будівля бару, яка ним використовується як підприємство по очистці води, перешкоджає позивачу у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, яка є суміжною.
Зазначений та наданий позивачем такий доказ як акт № 753-ПП від 21 липня 2015 року перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (том 1 а. с. 34-35), який є неповним (відсутність смислового зв`язку між першим та другим аркушами), свідчить про відсутність будь-яких порушень будівельних норм, державних стандартів і правил, та не свідчить про порушення пожежних норм і правил під час будівництва нежитлового приміщення бару.
Таким чином позивач не надала належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту перешкоджання відповідачем у користуванні їй належною їй земельною ділянкою, та, відповідно факту порушення її прав і законних інтересів.
Оскільки позивач не надала суду належних і допустимих доказів (статті 77, 78 ЦПК України), що є її процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), про те, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, тому у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення такого позову.
Окрім цього слід зазначити наступне. Позивач своїм позовом просила усунути перешкоди, які чинить їй відповідач ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення будівлі бар літ. «А» по АДРЕСА_2 . 
На підтвердження позовних вимог позивач послалася як на доказ на висновок експертів № 7084/7085/7086/22-21 від 28 червня 2023 року. У пункті 2 даного висновку вказано, що нежитлова будівля бару літ. «А» із спорудами допоміжного призначення (станом на момент проведення дослідження підприємство по очистці води/бар/кафе) створює перешкоди у користуванні земельною ділянкою, належною ОСОБА_1 за невідповідності вимогам нормативних документів, в частині розташування відносно межі із зазначеною земельною ділянкою. 
Проте, в чому полягають ці перешкоди та яким саме чином їх вчиняє відповідач і у чому полягає порушення права позивача як власника земельної ділянки, по відношенню до її земельної ділянки, позивач не вказала.
На поставлене перед експертами запитання: «Чи можливо в інший спосіб, окрім знесення нежитлового приміщення, усунути перешкоди позивачу у користуванні її земельною ділянкою, окрім як здійснення демонтажу належного відповідачу нежитлового приміщення?», експертами надана така відповідь, що не можливо в інший спосіб усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, окрім проведення робіт по реконструкції нежитлової будівлі та приведення її у відповідність до вимог нормативних документів, чинних у галузі будівництва України.
Позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом реконструкції належної відповідачу нежитлової будівлі, позивач не заявляла.
Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
З огляду на викладене та таких вимог цивільного процесуального закону висновок експертів не можна визнати належним доказом, оскільки він не узгоджується з іншими матеріалами справи та заявленими позивачем вимогами і з їх обґрунтуванням.
Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги позивача, оскільки вони безпідставні, не ґрунтуються на вимогах закону та не підтверджуються матеріалами справи, у зв`язку з чим не можуть вплинути на законність і обґрунтованість судового рішення і його скасування.
Апеляційна скарга відповідача на додаткове рішення суду не підлягає до задоволення за таких підстав.
У заяві про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката відповідач просив стягнути на його користь із позивача понесені ним судові витрати, пов`язані із розглядом справи на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20 000,00 грн. (том 1 а. с. 199).
Задовольнивши частково заяву, суд першої інстанції врахував обставини справи, обсяг фактично наданих послуг, витрачений реальний час на представництво інтересів клієнта в суді, характер виконаної адвокатом роботи, та з урахуванням принципу співмірності й розумності судових витрат, принципу справедливості, пропорційності і верховенства права, визначив до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн., з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).
Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною шостою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивач ОСОБА_1 подала до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та просила зменшити розмір таких витрат до 2000,00 грн.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції враховані всі обставини справи, клопотання позивача по цьому питанню і вимоги цивільного процесуального закону по питанню відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката та прийнято законне рішення про часткове задоволення заяви відповідача про стягнення на його користь судових витрат.
За таких обставин апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 09 серпня 2022 року залишити без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко  	
  	В. В. Сопрун  	

Повний текст судового рішення складено 09 серпня 2023 року