УХВАЛА

28 вересня 2023 року 
м. Київ
справа № 120/9972/22
адміністративне провадження № К/990/31402/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Жука А.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 5 травня 2023 року 
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2023 року 
у справі №120/9972/22 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції у Донецькій області 
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (відповідача), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 658 від 13 червня 2022 року ГУНП в Донецькій області в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого інспектора охорони адміністративних будівель взводу охорони центру забезпечення ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ № 262 о/с від 13 червня 2022 року ГУНП в Донецькій області про звільнення молодшого інспектора охорони адміністративних будівель взводу охорони центру забезпечення ГУНП в Донецькій області зі служби в поліції ОСОБА_1 ;
- поновити позивача на службі в поліції на посаді молодшого інспектора охорони адміністративних будівель взводу охорони центру забезпечення ГУНП в Донецькій області з 13 червня 2022 року;
- стягнути на користь позивача за рахунок державних асигнувань ГУНП в Донецькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 13 червня 2022 року по день фактичного розрахунку.
- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі (службі) та виплати заробітної плати за один місяць.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 5 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2023 року, в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, позивач втретє звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), надіславши її 21 серпня 2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку.
Скаржник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Так, за правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України й покликається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема щодо застосування:
- частини другої статті 29 Дисциплінарного Статуту НПУ згідно якої дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Водночас необхідно враховувати, що вирішуючи такі спори, суди застосовують положення статті в залежності від обставин, установлених у кожній конкретній справі.
Варто зауважити, що згідно з усталеною судовою практикою застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 4 березня 2020 року у справі № 120/2732/19-а, від 17 листопада 2020 року у справі № 160/5581/19.
Касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів необхідність висновку Верховного Суду щодо цих норм саме у цій справі, оскільки вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій надали оцінку спірному висновку на відповідність критеріям, визначеним статтею 2 КАС України, а скаржник в свою чергу обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень не вказує на певну своєрідність обставин справи.
Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/не застосування цієї норми права.
Верховний Суд наголошує, що зазначеним доводам скаржника судом касаційної інстанції вже надавалась правова оцінка в ухвалі від 07 вересня 2023 року, зокрема Верховний Суд зазначив, що касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів необхідність висновку Верховного Суду щодо цих норм саме у цій справі, оскільки вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій надали оцінку спірному висновку на відповідність критеріям, визначеним статтею 2 КАС України. Суд звернув увагу, що лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Проте зі змісту повторно поданої касаційної скарги вбачається, що скаржник формально підійшов до оформлення вже цієї касаційної скарги, оскільки останнім не було враховано роз`яснення Верховного Суду щодо належного обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України та подано ідентичну касаційну скаргу.
Отже, з огляду на викладене, за такого правового обґрунтування касаційної скарги, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 5 травня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2023 року у справі №120/9972/22 повернути особі, яка її подала.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Суддя	А.В. Жук