УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/120/23 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є.Б. 
Категорія 36 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                               суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
       
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Житомирі
цивільну справу №293/120/23 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 09 березня 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Бруховського Є.Б. у смт.Черняхові,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 09 березня 2023 року заява відповідача про надання строку для примирення задоволена та надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 термін для примирення строком на шість місяців. Провадження в цивільній справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не з`ясував та не прийняв до уваги обставин, зазначених ним, зокрема того, що між сторонами ведення спільного господарства припинено тривалий час, сімейні відносини вони із відповідачем не підтримують, а спільне проживання з відповідачем є неможливим. Він тривалий час проживає та веде спільне життя з іншою особою, з якою має спільний побут та готуються до народження спільної дитини. Вважає, що строк на примирення, наданий судом першої інстанції терміном на 6 місяців, є необґрунтованим, недоцільним та має виключно формальний характер і зберегти сім`ю не допоможе.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що у січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який аргументує тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2003 року, від якого сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має різні погляди на шлюб та сім`ю. Вже тривалий час ведення між ними спільного господарства припинено, а тому він переконаний у тому, що підтримувати сімейні відносини необхідності немає, а збереження сім`ї вважає неможливим, у зв`язку з чим надання строку на примирення є недоцільним, оскільки такі дії не збережуть сім`ї, а матимуть виключно формальний характер. Такий стан продовжується протягом тривалого часу, а минулі спроби примирення не принесли жодних результатів, примирення суперечитиме інтересам сторін.

У березні 2023 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про надання строку для примирення терміном на 6 місяців, необхідність якого пояснила тим, що вона прикладає зусилля для того, щоб зберегти шлюб. Час від часу між сторонами виникають дрібні непорозуміння стосовно ведення спільного господарства, які іноді переходять у конфлікт, але носять тимчасовий характер. У них є спільні діти і вона прагне, щоб діти росли в повноцінній родині. Неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем, а старша донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є студенткою денної форми навчання на бюджетній основі Державного університету «Житомирська політехніка». Вона зацікавлена у збереженні сім`ї та на її переконання шлюб можна зберегти, хоча у них недостатньо співпадає розуміння своїх ролей у сім`ї і вони пред`являють один до одного неузгоджені очікування та вимоги. Про намір розірвати шлюб чоловік її жодного разу не повідомляв. Вони проживають із дітьми у садовому будинку, процедура переведення якого у житловий ще не закінчена (ГО «Садівне товариство Соколовське»). 

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що передбачене ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2003 року (а.с.11).

Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19,9).

Пунктом 4 частини першої ст.251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Згідно з п.3 частини першої ст.253 ЦПК України у випадках, встановлених п.4 частини першої ст.251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки пункту 4 частини першої ст.251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.

У даному випадку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність надання сторонам строку для примирення, зваживши на те, що відповідач розривати шлюб не бажає, звернулася до суду із заявою про надання строку для примирення, сторони є батьками неповнолітнього сина, та зупинив провадження у справі на строк, що не перевищує встановлений частиною сьомою ст.240 ЦПК України.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи позивача про те, що він проживає та веде спільне життя з іншою особою та готується до народження спільної дитини, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, а висновки суду ґрунтуватися на припущеннях не можуть.

Отже, надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, сприяє збереженню сім`ї, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу. Незгода з цим позивача, про яку він вказує в апеляційній скарзі за наявності клопотання іншого з подружжя, який бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Отже, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції цілком правомірно надав сторонам строк для примирення подружжя, більш того, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбудеться і хоча б один з них наполягатиме на припиненні шлюбу, суд повинен вирішити справу по суті.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі у зв`язку з наданням подружжю строку для примирення є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи та є обґрунтованими.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України ухвала суду першої інстанції, якою зупинено провадження у справі, залишається без змін, оскільки постановлена судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 

Керуючись ст.ст.268,367-368,374-375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 09 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча         Судді: